ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/6158/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,  
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Міняєв А.О. (в залі суду); 
від відповідача: Сова Ю.В. (поза межами суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного  товариства "Укрсиббанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 (повна ухвала підписана 18.03.2024, суддя Бажанова Ю.А.) у справі №904/6158/23
за позовом Акціонерного  товариства "Укрсиббанк", м. Київ 
до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про звернення стягнення на майно, -   

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне  товариство "Укрсиббанк" з позовом до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, у якому просить з метою погашення на користь АТ "Укрсиббанк" заборгованості:
- за кредитним договором №11034875000 від 04.09.2006  у розмірі 28 669,94 грн, з яких: 28 317,38 грн заборгованість по кредиту, 352,56 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та 
- за кредитним договором №11353111000 від 29.05.2008  у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту, 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом,
та судового збору у розмірі 10759 грн 13 коп.; 
- звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 2194896912110, що є предметом іпотеки, після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради шляхом проведення електронного аукціону.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_1 залишилося нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та невиконанні зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів. Станом на 20.11.2023 заборгованість за кредитними договорами не погашена. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі №214/5495/18 визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вирішено передати її у власність територіальній громаді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Оскільки заборгованість за кредитними договорами залишається не погашеною, кредитні зобов`язання не припинилися, та, як наслідок, не є припиненими і договори іпотеки. Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , та є обтяженою іпотекою на користь АТ "Укрсиббанк". На підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку" територіальна громада міста Кривий Ріг в особі Криворізької міської ради набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечними договорами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 закрито провадження у справі № 904/6158/23 за позовом Акціонерного  товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про звернення стягнення на майно. 

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Акціонерне товариство "Укрсиббанк", в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що аналіз предметів двох позовів Банку у справах № 904/8179/21 та № 904/6158/23 вказує, що вони не є тотожними (не є ідентичними), оскільки Банк висував до одного і того ж відповідача різні матеріально-правові вимоги.
Так, у справі № 904/8179/21 заявлено позов, згідно якого Банк звертався до територіальної громади як спадкоємця померлого боржника із вимогою про відшкодування збитків шляхом звернення стягнення на спадкове майно, у даній справі (№ 904/6158/23) Банк висуває позовну вимогу до іпотекодавця (власника предмету іпотеки) про погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже, ці позови Банку є різними за змістом (описом) підстав (обґрунтуванням обставин) для їх подання та за предметом позову, і тому застосування судом у цій справі положень про закриття провадження у справі не вбачається можливим.

Криворізька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 у справі №904/6158/23 залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що існують передумови для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 29.03.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/6158/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
03.04.2024 матеріали справи №904/6158/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного  товариства "Укрсиббанк"  на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі                                      № 904/6158/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 29.05.2024.
В судовому засіданні 29.05.2024 Центральним апеляційним господарським судом підписано вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022 у справі №904/8179/21, яке постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022 залишено без змін, у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про стягнення 28 707 грн. 69 коп. та 19 077 доларів 78 центів шляхом звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці АТ "УкрСибБанк", після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради відмовлено. 
Сторонами у справі № 904/8179/21 та у справі №904/6158/23 є позивач – Акціонерне товариство "Укрсиббанк" і відповідач - Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Отже, суб`єктний склад сторін у цій справі та справі №904/8179/21 є однаковим.
Предметом позову у справі № 904/8179/21 є:
- стягнення збитків за кредитним договором №11034875000 від 04.09.2006 як зазначено у прохальній частині позову у розмірі 28 707,69 грн. (згідно розрахунку 28 669,94 грн. заборгованість по кредиту та 352,56 грн. відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008), всього 29 022,50 грн.) та за кредитним договором №11353111000 від 29.05.2008  у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та  244,38 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008);
- предметом позову у справі № 904/6168/23 є стягнення заборгованості за кредитним договором №11034875000 від 04.09.2006 28 669,94 грн., з яких 28 317,38 грн. заборгованість по кредиту та 352,56 грн. відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008) та заборгованість за кредитним договором №11353111000 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008) (18 833,31 + 220,84 = 19 054,15 грн.). 
У вказаних справах предметом спору є заборгованість ОСОБА_1 за договором №11034875000 від 04.09.2006 у сумі 28 669,94 грн., заборгованість по кредиту та відсотків за користування кредитом у сумі 352,56 грн., нарахованих до 31.12.2008 та за договором №11353111000 від 29.05.2008 у розмірі 18 833,31 дол. США, заборгованість по кредиту та заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008 (у справі №904/8179/21 у сумі 244,38 дол. США у справі №904/6158/23 у сумі 220,84 дол. США) (але еквівалент даної суми у гривнях відображено у обох справах в різних розмірах відповідно до курсу валют станом на момент звернення з відповідним позовом), за отриману у власність територіальної громади м. Кривого Рогу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 .
Правовими підставами позову у даній справі та справі №904/8179/21 є статті    22,  611, 1231,  1277 Цивільного кодексу України, статтями 224, 229 Господарського кодексу України.
Фактичні підстави позову у названих справах зводяться до відшкодування відповідачем позивачу збитків, згідно з положеннями статей 1231 та 1277    Цивільного кодексу України, у розмірі заборгованості, що виникла за договорами про надання споживчого кредиту у позичальника - ОСОБА_1 , який помер та майно якого визнано відумерлою спадщиною.
В обґрунтування розміру заявленої до стягнення з відповідача суми збитків, в якості доказів, які підтверджують обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову у справі № 904/8179/21 та у вказаній справі, позивачем додано: копії судових рішень у справах №214/3859/17 та №214/5495/18, копії договорів про надання споживчого кредиту №11034875000 від 04.09.2006 та №11353111000 від 29.05.2008, копія договору іпотеки від 04.09.2006, довідки-розрахунки заборгованості по кредитних договорах, виписки з рахунку позичальника.
Матеріалами справи підтверджується, що спір у справі №904/8179/21 та у справі №904/6158/23 виник у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредитування  №11034875000 від 04.09.2006 в частині погашення кредиту в сумі 28 669,94 грн. та відсотків за користування нарахованих до 31.12.2008 та за договором №11353111000 від 29.05.2008 в частині повернення кредиту у розмірі 18 833,31 дол. США та відсотків за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008, з метою погашення заборгованості по яким позивач просить звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 та отримана у власність територіальної громади м. Кривого Рогу.  
Тобто, в обох цих справах наявні одночасно три однакові складові – сторони, предмет та підстави звернення до суду з позовною заявою.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2024 закрито провадження у справі № 904/6158/23 за позовом Акціонерного  товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про звернення стягнення на майно. 
Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження. 

Закриваючи провадження у справі № 904/6158/23 за позовом Акціонерного  товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про звернення стягнення на майно господарський суд зазначив, що за наявністю двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами існують передумови для застосування положень пункту 2 частини 1  статті 175 Господарського процесуального кодексу України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1    статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).
Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.
 З аналізу наведеної норми права вбачається, що однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.
Відповідачем було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі з огляду на тотожність справи, що розглядається зі справою №904/8179/21 за позовом АТ «Укрсиббанк» до територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про стягнення грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно, у якій Господарським судом Дніпропетровської області 17.05.2022 прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, залишеного в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022.
З аналізу сталої, послідовної судової практики Верховного Суду вирішення подібних процесуальних питань вбачається, що для закриття провадження у справі, на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України, необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - рішення у справі, що набрало законної сили, повинно бути ухвалене щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 925/1473/15, Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19 та від 14.01.2021 у справі № 910/6567/20).
Господарським судом Дніпропетровської області в ході аналізу та встановлення заявлених відповідачем підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України було повно та всебічно досліджено матеріали справ 904/8179/21 та 904/6158/23 та встановлено, що дані справи за своїм суб`єктивним складом, предметом спору та підставами є тотожними.
Сторонами у справі № 904/8179/21 та у цій справі №904/6158/23 є позивач Акціонерне товариство "Укрсиббанк" і відповідач - Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Отже, суб`єктний склад сторін у цій справі та справі №904/8179/21 є однаковим.
Предметом позову у справі № 904/8179/21 є стягнення збитків за кредитним договором №11034875000 від 04.09.2006 як зазначено у прохальній частині позову у розмірі 28 707,69 грн. (згідно розрахунку 28 669,94 грн. заборгованість по кредиту та 352,56 грн. відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008), всього 29 022,50 грн.) та за кредитним договором №11353111000 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 244,38 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008); предметом позову у справі № 904/6158/23 є стягнення заборгованості за кредитним договором №11034875000 від 04.09.2006 у розмірі 28 669,94 грн., з яких 28 317,38 грн. заборгованість по кредиту та 352,56 грн. відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008) та заборгованість за кредитним договором №11353111000 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008) (18 833,31 + 220,84 = 19 054,15 грн.).
Отже, у вказаних справах предметом спору є заборгованість ОСОБА_1 за договором №11034875000 від 04.09.2006 у розмірі 28 669,94 грн. заборгованість по кредиту та відсотків за користування кредитом у сумі 352,56 грн., нарахованих до 31.12.2008 та за договором №11353111000 від 29.05.2008 у розмірі 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008 (у справі №904/8179/21 у сумі 244,38 дол. США у справі №904/6158/23 у сумі 220,84 дол. США) (але еквівалент даної суми у гривнях відображено у обох справах в різних розмірах відповідно до курсу валют станом на момент звернення з відповідним позовом), за отриману у власність територіальної громади м. Кривого Рогу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 ..
Правовими підставами позову у даній справі та справі №904/8179/21 є статті 22, 611, 1231, 1277 Цивільного кодексу України, статтями 224, 229 Господарського кодексу України.
Вказуючи інші додаткові норми матеріального права як підстави позову, в їх обґрунтування позивач фактично посилається на ті ж самі обставини, які були ним наведені у справі №904/8179/21, доповнюючи їх новими доводами та доказами.
В той же час, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).
Також у висновках Верховного Суду викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, у пункті 7.43 якої зокрема зазначено, що суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Таким чином, у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022 у справі № 904/8179/21, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам щодо стягнення збитків, суд водночас надав їм правову кваліфікацію з огляду на наявність заборгованості за спірними договорами споживчого кредитування.
Отже, твердження апелянта про зміну підстав позовних вимог у справі №904/6158/23, з огляду на посилання на норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку», є безпідставними.
Фактичні підстави позову у названих справах зводяться до відшкодування відповідачем позивачу збитків, згідно з положеннями статей 1231 та 1277 Цивільного кодексу України, у розмірі заборгованості, що виникла за договорами про надання споживчого кредиту у позичальника - ОСОБА_1 , який помер та майно якого визнано відумерлою спадщиною.
В обґрунтування розміру заявленої до стягнення з відповідача суми збитків, в якості доказів, які підтверджують обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову у справі № 904/8179/21 та у вказаній справі, позивачем додано: копії судових рішень у справах №214/3859/17 та №214/5495/18, копії договорів про надання споживчого кредиту №11034875000 від 04.09.2006 та №11353111000 від 29.05.2008, копія договору іпотеки від 04.09.2006, довідки-розрахунки заборгованості по кредитних договорах, виписки з рахунку позичальника.
Таким чином, за суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову справи №904/8179/21 та №904/6158/23 є тотожними.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично, звертаючись до суду з новим позовом з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами позивач в новому судовому процесі у даній справі намагається вдруге вирішити тотожній спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але за наявності, зокрема, нових доказів, які він не подав до суду під час розгляду справи №904/8179/21. Фактично звернення АТ «Укрсиббанк» до суду з тотожнім позовом направлено на спробу переглянути висновки суду за результатами розгляду попереднього позову у справі №904/8179/21, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у цій справі №904/6158/23 позивач посилається на додаткові докази, які не подавалися ним у справі №904/8179/21, а саме: виписки за кредитними договором за 04.09.2006, 20.11.2023, 29.05.2008, 20.11.2023 та копії меморіальних ордерів від 04.09.2006 та від 29.05.2008. Вказані докази позивач надає у даній справі на підтвердження факту надання 04.09.2006 та 29.05.2008 кредитних коштів ОСОБА_1 за договором №11034875000 від 04.09.2006 та за договором №11353111000 від 29.05.2008.
Саме через відсутність цих доказів у справі №904/8179/21 суди (першої та апеляційної інстанцій) дійшли висновку про недоведеність позовних вимог Акціонерним товариством "Укрсиббанк".
Втім, заявляючи спір у даній справі, яка фактично є тотожною справі №904/6158/23, позивач намагається переглянути остаточні рішення судів першої та апеляційної інстанції з того ж самого спору.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у справі №922/717/22 від 05.07.2023: відповідно до частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.
Таким чином, не подавши у справі №904/8179/21 належні та допустимі докази, які б підтверджували надання кредиту Позичальнику та наявність у нього заборгованості у розмірі заявлених збитків, тобто не вчинивши процесуальну дію (стаття 74 ГПК України), і додаючи вказані докази до позову у даній справі, Банк несе ризик настання таких наслідків, як відмова у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України, або закриття провадження у справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України.
Тобто, в обох цих справах наявні одночасно три однакові складові: сторони, предмет та підстави звернення до суду з позовною заявою, що, в свою чергу, з огляду на прийняте Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/8179/21 рішення, є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності та оперативності судового процесу.
Отже, за наявністю двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що існують передумови для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, прийнявши законну ухвалу про закриття провадження у даній справі.
У цьому зв`язку, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
       У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин , а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.
       З урахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.
           Відповідно до п. 1 ч. 1    ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із    ст. 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги   в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу слід    залишити без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог   ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -                                                          

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного  товариства "Укрсиббанк" на ухвалу  Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі № 904/6158/23 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2024 у справі                             № 904/6158/23 – залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного  товариства "Укрсиббанк" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г. та Верхогляд Т.А. 30.05.2024, суддею Парусніковим Ю.Б. 03.06.2024. 

Головуючий суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                               Ю.Б. Парусніков