ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року	Львів	Справа № 344/23643/23 пров. № А/857/1482/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л.  П.,
суддів – Обрізка І.М., Шинкар Т.І., 
за участі секретаря судового засідання – Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року (головуючий суддя Бабій О.М., 13:16 год., м. Івано-Франківськ) у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

                                                   в с т а н о в и в :
Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області звернулося до суду із позовом до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.
Позов обгрунтовує тим, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, не має постійного місця проживання та легальних шляхів отримання доходів, у нього відсутні документи, що посвідчують особу, стосовно нього прийнято рішення про примусове видворення та є обгрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що є підставою для його затримання.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року задоволено. Затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців. 
Не погодившись із рішенням суду, відповідач в особі представника – адвоката Воробея П.О. подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач тривалий час, з 1992 року, проживає на території України, перебуває в цивільному шлюбі та має двох дітей, а примусове видворення поставить його сім`ю в тяжке матеріальне становище. Зазначає, що неодноразово звертався до посольства Республіки Молдова в Україні з метою виготовлення паспорта, однак йому було відмовлено. Вказує, що виїхати за межі України не може через відсутність документів. Звертає увагу, що зі змісту рішення про примусове видворення та оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що під час їх прийняття був відсутній перекладач, що обмежило відповідача у його правах.
Відповідач та його представник – адвокат Тернинко С.М. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу. Відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції і дати йому можливість перебувати на території України поруч із своїми дітьми.
В судовому засіданні пояснив, що його діти мають прізвище його цивільної дружини, але по батькові записані за його ім`ям. Підтвердив, що українську мову розуміє і перекладача не потребує.
Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення відповідача та представників, проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдова, прибув в Україну у 1992 році, будучи неповнолітнім, без документів, які посвідчують його особу, до органів ДМС не звертався,  і таких документів до цього часу у нього немає.
Як встановлено судом першої інстанції,  13.12.2023 року співробітниками Калуського районного відділу поліції відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів) ГУ НП в Івано-Франківській області (далі - відділення поліції) доставлено до Управління ДМС України в Івано-Франківській області громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
13.12.2023 до Управління ДМС України в Івано-Франківській області надійшло інформування відділення поліції щодо незаконного перебування на території України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З метою з`ясування правового статусу та підстав подальшого перебування на території України громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 в Івано-Франківській області проведено відповідну перевірку, якою встановлено, що документ, що посвідчує особу та дає право перетину державного кордону, в ОСОБА_1 відсутній. Відповідно до інформації, яка міститься в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон “ ОСОБА_3 ”, інформація стосовно вказаної особи відсутня. Згідно бази ЄІАС УМП інформація про особу також відсутня.
Встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на території України незаконно, не має правових підстав для подальшого перебування в Україні, порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Також встановлено, що ОСОБА_1 перевищив встановлений термін перебування в Україні та знаходиться в Україні незаконно, за що 13.12.2023 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.
З моменту прибуття на територію України і до теперішнього часу жодних дій щодо припинення вчинення правопорушення та виїзду з території України не вчиняв.
13.12.2023 року першим заступником начальника УДМС в Івано-Франківській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є нелегальним мігрантом, знаходиться на території України без законних підстав, відсутні належні документи, що посвідчують його особу та дають право на перетин державного кордону, стосовно нього прийнято рішення про примусове видворення з України, а також є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, тому існує необхідність його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 6 місяців.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та Законами України.
Згідно частини 3  статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI  (далі - Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися  Конституції  та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Частиною 5  статті 26 Закону № 3773-VI  передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно ч. 1  ст. 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. 
Відповідно до частин 3, 4  статті 30 Закону № 3773-VI  центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до частини 1 ст. 31 Закону № 3773-VI   іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Згідно частин 1, 2  ст. 289 КАС України  за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходу, зокрема, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.
Отже, законодавством України визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають можливість прийняття рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, 13.12.2023 року першим заступником начальника УДМС в Івано-Франківській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таке рішення не оскаржувалось відповідачем і є чинним.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилитись від виконання рішення про примусове видворення, оскільки відповідач не має правових підстав для подальшого перебування на території України, знаходиться на території України незаконно, не має постійного місця проживання та легальних шляхів отримання доходів, а також у відповідача відсутній паспортний документ або посвідчення особи без громадянства, які дають право перетину державного кордону.
Крім того, як вже було встановлено з інформації, яка міститься в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон “Аркан” інформація стосовно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 відсутня. Згідно бази ЄІАС УМП інформація вказаної особи також відсутня.
Враховуючи наведені обставини, а також чинність рішення про примусове видворення, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що з метою ідентифікації відповідача та забезпечення примусового видворення його слід затримати.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що відповідач тривалий час знаходиться на території України, перебуває в цивільному шлюбі та має двох дітей, оскільки частина 1 ст. 31 Закону № 3773-VI передбачає вичерпний перелік підстав заборони примусового видворення, які у даному випадку відсутні.
Також колегія суддів не приймає доводи апелянта про порушення його права на забезпечення участі перекладача, оскільки у судовому засіданні він вільно спілкувався українською мовою, чітко відповідав на поставлені запитання і клопотань про залучення перекладача не заявляв.
Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про затримання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року у справі № 344/23643/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 20 травня 2024 року