ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 травня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/822/23
Головуючий у першій інстанції – Карпинська Н. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/163/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.    
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В. 

сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянувши   у   відкритому   судовому   засіданні, в режимі відеоконференції,  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Карпинської Н.М. від 28 вересня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Городня, дата складання повного тексту рішення 03 жовтня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

                          В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати в подальшому з нього аліменти у розмірі 1/9 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він є військовослужбовцем, весь час сумлінно сплачував аліменти, заборгованості не має, останнім часом розмір сплачуваних аліментів став перевищувати 12 000 грн., що є значно вище, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 10.09.2021 року позивач вдруге одружився, і 14.02.2022 року у нього народився другий син ОСОБА_4 . При цьому, дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач є єдиним годувальником родини, крім того, його батько є пенсіонером, і також потребує від нього матеріальної допомоги. За наведених обставин, позивач вважає, що для забезпечення потреб малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , достатнім є 1/9 частина від усіх його доходів, щомісячно, що становитиме близько 3 000 грн.   

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.09.2023 року позов  ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 15.09.2016 у справі №732/1150/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 (у рішенні від 15.09.2016 року ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягненням дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року є необґрунтованим та таким, що ухвалено із порушенням вимог чинного законодавства, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача щодо незадовільного стану здоров`я спільного сина сторін, натомість послався на зміну сімейного стану позивача в бік розширення, і матеріального стану в бік звуження видатків для кожного утриманця та самого платника на власне лікування. Апелянт вказує, що сам факт зміни сімейного стану позивача, а саме, народження дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, при цьому, розмір доходу позивачем суттєво збільшився, і стороною позивача не доведено погіршення його матеріального стану, внаслідок розширення кола його утриманців. Апелянт стверджує, що збільшення доходів позивача дозволяє йому забезпечити належні умови для проживання свого сина ОСОБА_4 та дружини. Апелянт не погоджується із доводами позивача відносно погіршення його стану здоров`я, оскільки, окрім виписки із медичної карти щодо стаціонарного лікування, яке мало місце у 2020 році, жодних інших даних, які б вказували на погіршення стану здоров`я позивача за останні три роки та систематичні витрати на лікування та придбання медичних препаратів, позивачем не надано. За доводами апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що сімейний стан позивача змінився ще на початку 2022 року, проте, із даним позовом він звернувся лише через рік і чотири місяці, не надавши при цьому жодних доказів щодо погіршення його матеріального стану за вказаний період. Апелянт критично ставиться до наданої позивачем довідки про доходи та відрахування аліментів, яка, за доводами апелянта, не відповідає даним виконавчої служби по виконавчому провадженню про стягнення аліментів. 

У відзиві на подану апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року. 

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Березовський О.Д. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги. 

В  судовому  засіданні  апеляційного  суду, в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Албул Т.В. просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року. 

В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідач, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження №596/4 за виконавчим листом №732/1150/16-ц від 26.09.2016 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини   підтверджуються   її   матеріалами,   що  рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 15.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25.08.2016 року, і до повноліття дитини.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_9 шлюб, зареєстрований 10.09.2021 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №971, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_10 , у свідоцтві про народження якого (серія НОМЕР_2 ) (а.с.14), батьком зазначений ОСОБА_1 , матір: ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 , яка після розірвання 26.09.2016 року шлюбу із ОСОБА_1 повернула дошлюбне прізвище ОСОБА_11 , уклала шлюб із ОСОБА_12 , зареєстрований 09.06.2022 року Городнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №59. Після реєстрації шлюбу повне ім`я одержувача аліментів: ОСОБА_2 .

На утриманні платника аліментів ОСОБА_1 перебуває непрацююча дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до виповнення дитиною віку трьох років. 

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.99) батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_13 , який був допитаний судом першої інстанції в якості свідка.  

На підтвердження погіршення стану свого здоров`я, внаслідок участі у бойових діях, позивач ОСОБА_1 надав суду виписку із медичної картки стаціонарного хворого №10/706 (а.с.100-101), із якої вбачається, що внаслідок участі у бойових діях у позивача діагностовано основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення, а саме: гіпертонічна хвороба 1 ст., неускладнений гіпертонічний криз, дисциркуляторна енцефалопатія. Призначено лікування і препарати, які потребують відповідних витрат. 

На підтвердження стану здоров`я дитини відповідачем надано консультативні висновки дитячих лікарів та підтверджено діагнози: F88.F80.1      (ЗНМ      1-11      рівня)     та     деформація     грудної    клітки, плоско-вальтурна деформація стоп. На підтвердження сум витрат на дитину надано товарні чеки, що підтверджують витрати на одяг для дитини за вересень 2023 року (а.с.102). 

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, вирішуючи вимоги заявленого позову, із врахуванням приписів статті 192 Сімейного кодексу України, наголосив на тому, що сам факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що у даній справі доведеним є те, що матеріальне становище платника аліментів змінилося внаслідок розширення кола його утриманців: непрацююча дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною віку трьох років, новонароджений син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільний син сторін спору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також через погіршення стану здоров`я платника аліментів, внаслідок його участі у бойових діях, та набутих з даних підстав захворювань. Суд першої інстанції встановив, що у обох сторін спору, як у платника аліментів, так і у одержувача аліментів, змінився сімейний стан, при цьому, платник аліментів став утримувати непрацюючу дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною віку трьох років, а одержувач аліментів після звільнення у липні 2022 року з роботи перебуває на утриманні чоловіка. В ході розгляду даної справи суд першої інстанції відхилив аргументи позивача про те, що на його утриманні також перебувають: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка його дружини), ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (батько-пенсіонер), оскільки наявності факту утримання дочки своєї дружини та факту перебування на утриманні свого батька ОСОБА_13 , позивач не довів. Суд першої інстанції вказав, що значення для справи має стан здоров`я платника аліментів, одержувача аліментів та дитини, на утримання якої такі аліменти сплачуються. При цьому, судом першої інстанції було прийнято до уваги виписку із медичної картки стаціонарного хворого №10/706, з якої вбачається, що внаслідок участі у бойових діях, перед зверненням позивача до суду у нього діагностовано основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення, а саме: гіпертонічна хвороба 1 ст., неускладнений гіпертонічний криз дисциркуляторна енцефалопатія, і відповідно, було призначено лікування і препарати, які потребують витрат. Суд першої інстанції також констатував, що одержувачем аліментів не підтверджено зміну стану свого здоров`я. Судом було враховано надані відповідачем консультативні висновки дитячих лікарів та товарні чеки, які підтверджують тільки витрати на одяг для дитини за вересень 2023 року. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що правова природа аліментів покликана покривати поточні витрати на лікування дитини та забезпечення потреб у одязі та взутті. Із врахуванням вищенаведеного у сукупності, оцінивши надані сторонами спору докази, з точки зору їх достовірності, повноти, несуперечності, достатності, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність підстав для зменшення розміру аліментів в частині зміни сімейного стану (в бік розширення) і матеріального стану (в бік звуження видатків для кожного утриманця та самого платника на власне лікування). Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір аліментів для ОСОБА_1 за його позовом необхідно зменшити до 1/6 , а не до 1/9 частини доходу, оскільки саме розмір у частці 1/6 доходу буде співмірним, та забезпечить справедливий баланс між інтересами платника, одержувача аліментів та дитини, на утримання якої вони стягуються.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що висновок рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року, щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.  

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача щодо незадовільного стану здоров`я спільного сина сторін, натомість послався на зміну сімейного стану позивача в бік розширення, і матеріального стану в бік звуження видатків для кожного утриманця та самого платника на власне лікування. Апелянт вказує, що сам факт зміни сімейного стану позивача, а саме, народження дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, при цьому, розмір доходу позивачем суттєво збільшився, і стороною позивача не доведено погіршення його матеріального стану, внаслідок розширення кола його утриманців. Апелянт стверджує, що збільшення доходів позивача дозволяє йому забезпечити належні умови для проживання свого сина ОСОБА_4 та дружини. Апелянт не погоджується із доводами позивача відносно погіршення його стану здоров`я, оскільки, окрім виписки із медичної карти щодо стаціонарного лікування, яке мало місце у 2020 році, жодних інших даних, які б вказували на погіршення стану здоров`я позивача за останні три роки та систематичні витрати на лікування та придбання медичних препаратів, позивачем не надано. За доводами апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що сімейний стан позивача змінився ще на початку 2022 року, проте, із даним позовом він звернувся лише через рік і чотири місяці, не надавши при цьому жодних доказів щодо погіршення його матеріального стану за вказаний період. Апелянт критично ставиться до наданої позивачем довідки про доходи та відрахування аліментів, яка, за доводами апелянта, не відповідає даним виконавчої служби по виконавчому провадженню про стягнення аліментів. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.   

Згідно статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п.1, п.2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється    якнайкращому    забезпеченню    інтересів    дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. 

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.      

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України ”Про охорону дитинства” визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У п.54 рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі ”Хант проти України” суд констатує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі ”Олссон проти Швеції” (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, № 250, статті 35-36, п.90), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей: 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей: 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №727/1599/22.

Звертаючись до суду із позовом про зміну зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що він є військовослужбовцем, весь час сумлінно сплачував аліменти, заборгованості не має, останнім часом розмір сплачуваних аліментів став перевищувати 12 000 грн., що є значно вище, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 10.09.2021 року позивач вдруге одружився, і 14.02.2022 року у нього народився другий син ОСОБА_4 . Дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною віку трьох років, і позивач є єдиним годувальником у їх родині, крім того, його батько – пенсіонер, і також потребує від нього матеріальної допомоги. За наведених обставин, позивач вважає, що для забезпечення потреб малолітнього сина ОСОБА_5 достатнім є 1/9 частина від всіх доходів позивача, що становитиме близько 3 000 грн.   

Приписами статті 192 Сімейного кодексу України регламентовано можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів, за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі №691/926/20.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 15.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25.08.2016 року, і до повноліття дитини.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_9 шлюб, зареєстрований 10.09.2021 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №971, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_10 , у свідоцтві про народження якого (серія НОМЕР_2 ) (а.с.14), батьком зазначений ОСОБА_1 , матір: ОСОБА_9 .

На підтвердження погіршення стану свого здоров`я, внаслідок участі у бойових діях, позивач ОСОБА_1 надав суду виписку із медичної картки стаціонарного хворого №10/706 (а.с.100-101), із якої вбачається, що внаслідок участі у бойових діях у позивача діагностовано основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення, а саме: гіпертонічна хвороба 1 ст., неускладнений гіпертонічний криз, дисциркуляторна енцефалопатія. Призначено лікування і препарати, які потребують відповідних витрат. 

На підтвердження стану здоров`я дитини відповідачем надано консультативні висновки дитячих лікарів та підтверджено діагнози: F88.F80.1      (ЗНМ      1-11      рівня)     та     деформація     грудної    клітки, плоско-вальтурна деформація стоп. На підтвердження сум витрат на дитину надано товарні чеки, що підтверджують витрати на одяг для дитини за вересень 2023 року (а.с.102). 

В контексті приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року, щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заявленого ОСОБА_1 позову. Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, із врахуванням приписів статті 192 Сімейного кодексу України, обґрунтовано зазначив, що сам факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 . Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що у даній справі є доведеними ті обставини, що матеріальне становище платника аліментів змінилося внаслідок розширення кола його утриманців, а саме, непрацююча дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною віку трьох років, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син сторін спору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відбулось погіршення стану здоров`я платника аліментів внаслідок його участі у бойових діях та набутих у зв`язку із даними обставинами захворюваннями. Судом першої інстанції встановлено, що у сторін спору, як у платника аліментів, так і у одержувача аліментів змінився сімейний стан, при цьому, платник аліментів став утримувати непрацюючу дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною віку трьох років, а одержувач аліментів після звільнення у липні 2022 року з роботи перебуває на утриманні чоловіка. Суд першої інстанції вказав, що значення для справи має стан здоров`я платника аліментів, одержувача аліментів та дитини, на утримання якої такі аліменти сплачуються. При цьому, судом було прийнято до уваги погіршення стану здоров`я позивача, та відсутність доказів зміни стану здоров`я отримувача аліментів. Судом першої інстанції при вирішенні спору було враховано надані відповідачем консультативні висновки дитячих лікарів та товарні чеки, що підтверджують витрати на одяг для дитини за вересень 2023 року. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що правова природа аліментів покликана покривати поточні витрати на лікування дитини та забезпечення потреб у одязі і взутті. Із врахуванням вищенаведеного у сукупності, оцінивши надані суду сторонами спору докази з точки зору їх достовірності, повноти, несуперечності, достатності, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність підстав для зменшення розміру аліментів в частині зміни сімейного стану (в бік розширення) і матеріального стану (в бік звуження видатків для кожного утриманця та самого платника на власне лікування). Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно зменшити до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що саме вказаний розмір аліментів буде співмірним та таким, що забезпечить справедливий баланс між інтересами платника, одержувача аліментів та дитини, на утримання якої вони стягуються. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду від 28.09.2023 року, оскільки дані висновки суду узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та на які сторони даного спору посилались, як на підстави своїх вимог і заперечень, а також висновки суду першої інстанції відповідають нормам Закону, які регламентують спірні правовідносини.     

Враховуючи зазначене вище, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 28.09.2023 року, і за даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.09.2023 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                      
                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення  Городнянського  районного  суду  Чернігівської області від 28 вересня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                            Судді: