ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року                           м. Дніпро         Справа №  908/1390/19(908/306/24)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Чередка А.Є. (доповідача) ,                                                                                               
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,
при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від    12.02.2024р. у справі № 908/1390/19 (908/306/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегатрейд 13”, м. Київ
до відповідача -    1  ОСОБА_1 , м. Київ 
до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс ДКС”, м. Запоріжжя
до відповідача -    3 Товариства з обмеженою відповідальністю “Сіті ЛПГ”, м. Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова Ольга Леонідівна, м. Київ
про скасування державної реєстрації

в межах справи № 908/1390/19 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс ДКС”, - 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024р. у справі № 908/1390/19(908/306/24):
- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейд 13" про вжиття заходів забезпечення позову – задоволено; 
- накладено арешт на нерухоме майно: приміщення третього поверху торгівельно-житлового комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1506536800000, загальною площею 1908,4 кв.м.                             
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що наведені у заяві обставини та долучені до неї докази, в своїй сукупності, є достатньо імовірною підставою для висновку про доцільність застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на   нерухоме майно. Також суд зазначив, що заява   ТОВ "Мегатрейд 13" про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню, зважаючи на наявність відомостей, достатніх для припущення про ймовірність реалізації нерухомого майна зазначеного у заяві на користь третіх осіб, а як наслідок утруднення чи неможливості виконання рішення, а також завдання шкоди позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся    ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024р. у справі № 908/1390/19(908/306/24) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегатрейд 13” про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.           
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем сформовані вимоги немайнового характеру, на забезпечення яких він просить  вжити заходи забезпечення як для позовних вимог майнового характеру, а саме шляхом накладення арешту.
Також апелянт зазначає, що ТОВ "Мегаполіс ДКС" як на дату подання позову, так і на дату оспорюваної реєстрації жодним чином не відноситься ні до права власності так і до взаємовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ "Сіті ЛПГ", які виникли на підставі акту приймання-передачі щодо об`єкта нерухомості № 150653680000. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва права власності на нерухоме майно САЕ №938495 володів нежитловим приміщенням третього поверху у торговельно-житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 1908.4кв.м від 09.09.2013.  
Скаржник наголошує, що суб`єктний склад сторін у даній справі та характер спору не відповідають вимогам ст. 7, п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, оскільки  боржник – ТОВ "Мегаполіс ДКС" не може бути належним відповідачем у справі за позовом ТОВ "Мегатрейд 13" про скасування державної реєстрації на майно, що не перебуває ані у власності, ані у володінні ТОВ "Мегаполіс ДКС", відтак справа не підлягає розгляду у межах справи про банкрутство останнього.
За твердженням скаржника, у випадку задоволення позову та скасування оскаржуваної реєстраційної дії спірний об`єкт нерухомості не перейде у володіння ні ТОВ "Мегаполіс ДКС" як боржника у справі про банкрутство, ні у володіння "Мегатрейд 13".
ТОВ "Мегатрейд 13" до заяви про забезпечення позову не надано жодного доказу у розумінні ст.ст. 73-80 ГПК України, які б доводили неможливість виконання рішення суду чи істотне ускладнення його виконання у майбутньому та вчинення дій збоку відповідачів на таке невиконання у випадку задоволення позовних вимог, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 або ТОВ "Сіті ЛПГ" має намір відчужити спірне майно або вчиняти з ним дії, спрямовані на зміну цільового використання, проводити будівельні роботи або зміну адреси нерухомого майна. Позивачем не обґрунтовано, яким чином відчуження спірної нерухомості вплине на його права та обов`язки. Також у заяві відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, що суперечить п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України. 
На переконання скаржника, місцевим господарським судом не з`ясовані всі обставини справи, висновки суду, викладені у судовому  рішення не відповідають обставинам справи, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.02.2024 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2024, після надходження справи на запит суду, відкрито провадження за апеляційною скаргою та   призначено її розгляд у судове засідання на 13.05.2024р..
09.05.2024 у системі "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
ТОВ "Мегатрейд 13" у відзиві зазначає, що наявність ряду реєстраційних дій внаслідок яких майно, належне ТОВ "Мегаполіс ДКС" вибуло із ліквідаційної маси банкрута, порушує права конкурсного кредитора на отримання задоволення своїх вимог за рахунок ліквідаційної маси.
Задля унеможливлення подальшої передачі нерухомого майна у ході розгляду справи, на думку позивача, необхідно накласти арешт  на спірне нерухоме майно.
За твердженням позивача, посилання апелянта у скарзі на рішення у інших справах та на раніше укладені договори ТОВ "Мегатрейд 13" не мають значення для цієї справи.
Також у відзиві йдеться про те, що ст.ст.136, 137 ГПК України не пов`язують спосіб забезпечувального заходу із категорією спору – майновий чи немайновий.
Одночасно у відзиві позивач просить поновити строк на подання відзиву , пославшись на отримання апеляційної скарги лише 06.05.2024, що унеможливило вчасне подання обґрунтованого відзиву.
09.05.2024 ОСОБА_1 подано клопотання, в якому він просить переглянути ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у даній справі за наявними матеріалами справи без врахування відзиву ТОВ "Мегатрейд 13".
Клопотання обґрунтовано порушенням товариством строку подання відзиву на апеляційну скаргу без поважних причин, оскільки згідно з квитанцією № 623147 про доставку до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЕСІТС, ТОВ "Мегатрейд 13" електронну копію апеляційної скарги отримано 21.02.2024. Також електронний кабінет має й представник товариства ОСОБА_2 (дата реєстрації 12.03.2019).
Таким чином, позивач та його представник, враховуючи їх обізнаність про постановлення оскаржуваного рішення у справі та наявність електронних кабінетів, мали вчасно скористатися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 263 ГПК України. 
У цьому зв`язку колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2024 для подання відзиву надано учасникам провадження строк – до 01.05.2024.
Позивачем відзив подано 09.05.2024.
Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Виходячи з наведених норм процесуального закону, а також враховуючи незначний термін пропуску строку, апеляційний суд вважає за можливе поновити позивачу строк на подання відзиву.
Інші учасники справи своїм процесуальним правом не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали.
Відповідно до       ч. 3   ст. 263 Господарського процесуального кодексу України   відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні 13.05.2024 представник позивача, відповідачів - 1,3 надали пояснення по справі.
Представник відповідача-2 та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце засідання повідомлені належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.       
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,   07.02.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегатрейд 13”   до відповідачів - ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс ДКС”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Сіті ЛПГ”, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової Ольги Леонідівни про скасування державної реєстрації, для розгляду в межах справи № 908/1390/19 про банкрутство відповідача-2.
Предметом даного позову є вимога про   скасування державної реєстрації та акту приймання-передачі складеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті ЛПГ" на приміщення, розташованого на 3-му поверсі торгівельно-житлового комплексу, за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 150653680000, площею 1908,4кв.м).
Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на вказане вище нерухоме майно.                   
У поданій заяві про забезпечення позову ТОВ "Мегатрейд 13" вказує, що   на підставі правовстановлюючих документів, які втратили чинність, а саме: мирової угоди від 25.11.2012 року у цивільній справі № 2602/5042/12, затвердженої ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.01.2023, ОСОБА_3 зареєстрував за собою низку приміщень в будинку про АДРЕСА_1 та в подальшому приміщення на третьому поверсі загальною площею 1908,4 кв.м. , яке передав до статутного капіталу ТОВ "Сіті ЛПГ". Зазначена передача майна відбулась 20.11.2019 та зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою Ольгою Леонідівною за №34247887. 
При цьому передача майна відбулась за наявності арештів майна ОСОБА_1 , зареєстрованого 20.11.2019, про що свідчить виписка з реєстру на ОСОБА_1 .
Позивач у заяві зазначив, що задля унеможливлення подальшої передачі нерухомого майна , необхідним є накладення арешту на приміщення 3-го поверху торгівельно-житлового комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 150653680000, загальною площею 1908,4.
За результатами розгляду заяви ТОВ "Мегатрейд 13" місцевим господарським судом постановлена оскаржувана ухвала.
Забезпеченням позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №    381/4019/18).
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені  ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 137 цього Кодексу  заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (пункти 1, 2, 4, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України).
Зі змісту цієї норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
При цьому, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.
Колегія суддів також враховує, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4  ст. 137 ГПК України).
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). 
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Розглядаючи такі заяви, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. Разом з тим сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Щодо досліджуваної справи, то ТОВ "Мегатрейд 13" при зверненні до господарського суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову не було   доведено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову та не надано доказів, які б свідчили про неможливість виконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.
Так, заявником не доведено факт реального вчинення чи прояву намірів щодо вчинення будь-якими особами дій, спрямованих на відчуження (передачу) спірного майна, не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на визначене ним у заяві  майно, не зазначено, яким чином невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення його прав та інтересів і не надано належних доказів на підтвердження викладених обставин. 
Отже, наведені позивачем в заяві обставини, не являються безумовними підставами для накладення арешту на вказане вище майно, оскільки за відсутності відповідних доказів, посилання заявника на здійснення подальшої передачі цього майна мають декларативний характер і є безпідставними припущеннями останнього.
Крім цього, застосовані заходи до забезпечення позову не є адекатними та співмірними з предметом позову, який має немайновий характер, що суперечить п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 137 ГПК України, а накладення арешту на нлежне відповідачу-2 майно суттєво перешкоджатиме в реалізації останнім права власності на нього. 
Таким чином, у    господарського суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що неприйняття заявленого забезпечувального заходу може потягнути за собою можливість невиконання судового рішення чи неможливість захисту порушених прав позивача, а отже, були відсутні й підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до   ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У даному випадку, оскаржувана ухвала господарського суду не містить обґрунтувань у чому саме полягає необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, при її постановленні суд не здійснив належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо такої необхідності, не встановив   яким чином їх невжиття може вплинути на права   та   інтереси   ТОВ "Мегатрейд 13" або утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в межах заявлених позовних вимог, не врахував відсутність доказів на підтвердження викладених у заяві обставин (зокрема й на підтвердження вчинення сторонами дій, спрямованих на передачу спірного майна)  та дійшов передчасних висновків про наявність підстав для задоволення заяви позивача.
З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Запорізької області   від   12.02.2024 постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до  ст. 277 ГПК України  підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не здійснюється розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат пов`язаних зі сплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги має бути здійснений судом першої інстанції у відповідності до  ст. 129 ГПК України  за наслідками вирішення спору.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у справі  № 908/1390/19 (908/306/24) – задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у справі  № 908/1390/19 (908/306/24) - скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейд 13" про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.  
  
Повна постанова складена  та підписана 16.05.2024р.

Головуючий суддя                                                                                        А.Є. Чередко                                                                                                                                                   

Суддя                                                                                                                В.Ф. Мороз      

Суддя                                                                                                               Л.А. Коваль