ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4411/24 Справа № 202/16244/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та суми франшизи, –

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі – ПАТ «НАСК «Оранта»), ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та суми франшизи.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 січня 2023 року по АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) за участю транспортного засобу марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Geely Emgrand 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Geely Emgrand 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта».

09 січня 2023 року представник позивача направив на електронну пошту ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування та весь необхідний пакет документів.

02 лютого 2023 року представником позивача було направлено на електронну пошту ПАТ «НАСК «Оранта» рахунок з СТО № 015 від 25 січня 2023 року ФОП ОСОБА_3 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 , витяг з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_3 

23 лютого 2023 року на електронну пошту ПАТ «НАСК «Оранта» також направлено копію постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 

10 квітня 2023 року було направлено до Національного банку України скаргу на затримку виплати страхового відшкодування.

25 квітня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила страхове відшкодування в розмірі 59 862,39 грн на рахунок ФОП ОСОБА_3 , не узгодивши розмір із позивачем.

13 червня 2023 року до ПАТ «НАСК «Оранта» було направлено запит-вимогу стосовно надання документів, на підставі котрих встановлювався розмір заподіяної шкоди та вимогу щодо сплати страхового відшкодування на підставі висновку судового експерта ОСОБА_4 № 05С23 від 26 січня 2023 року, оскільки саме судовий експерт ОСОБА_4 оглядав пошкоджений транспортний засіб в якості представника ПАТ «НАСК «Оранта» та складав розрахунок на замовлення страховика. Відповіді на вказаний запит не отримано.

13 червня 2023 року представником позивача направлено до Національного банку України скаргу щодо недоплати страхового відшкодування.

Листом від 29 червня 2023 року Національний банк України повторно відповів, що страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 59 862,39 грн, а також пеню за затримку виплати страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування страховиком розраховано на підставі звіту № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 . Чому страховик проігнорував висновок експерта ОСОБА_4 № 05С23 від 26 січня 2023 року, складений на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», Національний банк України відповіді не надав.

Позивач вказував, що ПАТ «НАСК «Оранта» направила свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу, а саме судового експерта ОСОБА_4 , замовила у даного судового експерта проведення автотоварознавчого дослідження стосовно визначення матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження автомобіля марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , але при цьому повністю ігнорує висновок судового експерта ОСОБА_4 та замовляє оцінку в оцінювача ОСОБА_5 , який автомобіль не оглядав та виплачує страхове відшкодування на підставі оцінки ОСОБА_5 .

Зазначав, що оцінювач ОСОБА_5 не оглядав пошкоджений транспортний засіб, а тому його звіт складено з порушенням пунктів 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8,5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом, а не оцінювачем, який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який призначив експертизу, крім цього зазначено, що з метою дотримання пункту 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

На думку позивача звіт оцінювача ОСОБА_5 № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року є неналежним доказом розрахунку матеріальної шкоди та не є допустимим доказом, оскільки представником ПАТ «НАСК «Оранта», який здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу був судовий експерт ОСОБА_4 .

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_4 № 05С23 від 26 січня 2023 року, складеного на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу – автомобіля марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 195 843,43 грн.

Таким чином, без будь-яких вмотивованих підстав страховик не доплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 98 637,61 грн.

Крім того, позивач зазначав, що умовами договору страхування № ЕР/210397073 цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки «Geely Emgrand 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , передбачено франшизу в розмірі 1 500,00 грн, а тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза в розмірі 1 500,00 грн.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимоги про стягнення на його користь з ПАТ «НАСК «Оранта» суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 98 637,61 грн, а з ОСОБА_2 . франшизи в розмірі 1 500,00 грн, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 98 637,61 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 1 500,00 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 98 637,61 грн і судового збору та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що ПАТ «НАСК «Оранта» в повному обсязі виконало зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах регламентованих Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У наданому позивачем висновку експертного дослідження безпідставно завищено розмір збитків, завданих власнику транспортного засобу в результаті ДТП. Натомість звіт оцінювача ФОП ОСОБА_5 № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року є правильним та здійснений відповідно до вимог закону.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2023 року о 16 год. 30 хв. в місті Дніпрі по вулиці Калиновій, буд.82д відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Geely Emgrand 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП (а.с.16).

Відповідно до висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КРТ № 05С23 від 26 січня 2023 року, складеного судовим експертом Пилипенком О.С., матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 195 842,43 грн (а.с.33-51).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Geely Emgrand 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу № ЕР/210397073.

09 січня 2023 року адвокатом Демарчук М.В., як представником позивача, направлено на електронну пошту ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування з пакетом необхідних документів.

02 лютого 2023 року адвокатом Демарчуком М.В. було направлено на електронну пошту ПАТ «НАСК «Оранта» рахунок з СТО № 015 від 25 січня 2023 року ФОП ОСОБА_3 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 , витяг з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_3 

10 квітня 2023 року адвокатом було направлено до Національного банку України скаргу на затримку виплати страхового відшкодування.

Листом від 04 травня 2023 року Національний банк України повідомив, що страхове відшкодування виплачено страховиком 25 квітня 2023 року. Розрахунок матеріальної шкоди складено СОД ОСОБА_5 відповідно до звіту № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року.

Відповідно до страхового акту № ОЦВ-ЗГ-23-04-86074/1 від 25 квітня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 59 862,39 грн. 25 квітня 2023 року зазначена сума перерахована позивачу (а.с.52,83).

Вказане рішення було прийняте ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі звіту № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_5 , згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 61 362,39 грн (а.с.84).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 98 637,61 грн, суд першої інстанції виходив з того, що сплачене страховиком страхове відшкодування не покриває розмір збитків завданих позивачу, а тому останній має право пред`явити вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що перевищує ліміт страхового відшкодування, а з винної в ДТП особи підлягає стягненню сума франшизи. При цьому, суд не прийняв до уваги наданий страховиком звіт № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року, оскільки останній виконаний з порушенням норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон) та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі – Методика).

Статтею 22 Закону встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, третьої особи.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 34.4 статті 34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Відповідно до пункту 1.3 Методики вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість збитку, яка завдана колісному транспортному засобу і яка підлягає відшкодуванню, визначається з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Тому, з урахуванням вимог пункту 1.3 Методики слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в пункті 2.4 поняттю вартості матеріального збитку.

Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в пункті 5.1 Методики.

Відповідно до пункту 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно пунктів 8.1, 8.5 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (пункт 4.3 Методики).

Наведені вище норми Методики вказують на те, що результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), експертним дослідженням або висновком експерта (якщо складається судовим експертом).

Встановлено, що при виплаті страхового відшкодування відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» керувався звітом оцінювача ОСОБА_5 № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року.

Проте, звіт вказаного оцінювача складений з порушенням вимог пунктів 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки оцінювач ОСОБА_5 , який складав звіт про оцінку матеріального збитку, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Оцінювач ОСОБА_5 при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі договору доручення, що може свідчити про його заінтересованість при вчиненні дій в інтересах відповідача.

Доказів того, що вказаний оцінювач ОСОБА_5 має свідоцтво судового експерта, яке надавало б йому право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження, суду не надано.

Крім того, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності – суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно частини другої статті 11 вказаного Закону замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Водночас, позивачем надано висновок експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 05С23, складений 26 січня 2023 року судовим експертом Пилипенком О.С., який діяв на підставі свідоцтва № 1062 від 27 листопада 2006 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Оскільки власник пошкодженого майна не ініціював проведення оцінки свого майна іншим суб`єктом оціночної діяльності, окрім судового експерта ОСОБА_4 , який безпосередньо оглядав пошкоджений ТЗ позивача, дії страхової компанії щодо використання звіту про оцінку майна, який був складений оцінювачем ОСОБА_5 при розрахунку страхового відшкодування, порушують вимоги діючого законодавства.

Таким чином, оскільки страховиком при виплаті позивачу страхового відшкодування було взято за основу звіт про оцінку майна, який складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому звіт № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеному ФОП ОСОБА_5 не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (п.п.44,45) сформувала правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Також у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 607/14918/15-ц, від 16 травня 2019 року у справі № 202/7844/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17 та від 07 квітня 2021 року сформована правова позиція щодо неможливості брати до уваги звіт експерта автотоварознаця, який особисто не оглядав транспортний засіб.

Оскільки розмір страхового відшкодування не перевищує встановлені ліміти відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілим особам, то саме відповідач є зобов`язальним суб`єктом перед позивачем в частині належного виконання покладених на нього законом обов`язків.

Крім того, згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не був ознайомлений із звітом № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року та звернувся до судового експерта для визначення розміру завданих йому збитків.

Вказане свідчить про те, що розмір страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно не визнав звіт оцінювача ОСОБА_5 № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року належним і допустимим доказом та при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу прийняв до уваги саме наданий позивачем висновок автотоварознавчого дослідження № 05С23, складений 26 січня 2023 року судовим експертом Пилипенком О.С.

Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» не спростував висновок № 05С23 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 січня 2023 року щодо визначення розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Ford Escape», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, враховуючи, що страхове відшкодування було частково сплачене ПАТ «Наск Оранта» в розмірі 59 862,39 грн, то з останнього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню решта суми страхового відшкодування в розмірі 98 637,61 грн у відповідності до висновку судового експерта ОСОБА_4 № 05С23 від 26 січня 2023 року.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, з урахуванням обов`язку страховика, передбаченого положеннями статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувати шкоду, завдану майну ОСОБА_1 внаслідок ДТП, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта», заперечуючи проти позову, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» щодо виконання ним в повному обсязі зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах регламентованих Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновком суду щодо їх оцінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги звіт № 40-D/12/87 від 25 квітня 2023 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що експертом ОСОБА_4 проводився огляд транспортного засобу, зафіксовано його технічний стан, а також визначено вартість запчастин та інших матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, визначено розмір матеріального збитку, завданого позивачу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Суд звертає увагу, що оскільки визначення розміру матеріального збитку у спірних правовідносинах потребує спеціальних знань, то в разі якщо висновок експерта є неповним або неясним чи за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованості, суперечності з іншими матеріалами справи тощо) чи у достовірності (реальності) вартості відновлюваного ремонту пошкодженої речі відповідач мав право заявити клопотання про призначення у справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Однак з боку відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» клопотань про призначення такої експертизи ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надходило.

Отже, твердження відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» про невірне визначення судовим експертом Пилипенком О.С. розміру матеріального збитку, а також вартості відновлювального ремонту транспортного засобу належними та допустимими доказами не підтверджені.

Фактично доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2024 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизи в розмірі 1 500,00 грн сторонами не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині – без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»– залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2024 року в оскаржуваній частині – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Судді: