П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/18039/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Токарева М.С.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
14 травня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини отриманим 20.09.2022, за період з 20.09.2022 по 02.02.2023 у неповному розмірі;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду збільшену до 100000 гривень у зв`язку з пораненням пов`язаним з захистом Батьківщини, за період з 20.09.2022 по 02.02.2023 відповідно до Постанови КМУ №168 з врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час виконання бойових завдань, 20.09.2022, ним отримано поранення під час ведення бойових дій по захисту Батьківщини. У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні і у відпустці за станом здоров`я. Однак, значно недоотримав належні йому виплати збільшеної додаткової винагороди за період перебування на лікуванні та у відпустці у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини отриманим 20.09.2022, за період з 20.09.2022 по 02.02.2023 у неповному розмірі;
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.09.2022 по 02.02.2023 відповідно до Постанови КМУ №168 з врахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
28.03.2024 позивачем долучено до матеріалів справи додаткові документи. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією з військового квитка, копія якого міститься у матеріалах справи.
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №369 від 21.11.2022 солдат ОСОБА_1 , 20.09.2022 отримав вогнепальне осколкове поранення лівого стегна. За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту Яцьківка Донецької області внаслідок ворожого артилерійського обстрілу.
Травмування не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння. Під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронежилет).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №11072 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (травматологічне відділення) з 20.09.2022 по 23.09.2022 з діагнозом: вогнепальне осколкове сліпе поранення (20.09.2022) лівої здухвинної ділянки із вогнепальним крайовим уламковим переломом здухвинної кістки зліва з наявністю стороннього тіла в ділянці перелому.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №13074 від 30.09.2022 позивач у період з 23.09.2022 по 30.09.2022 перебував у стаціонарі КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня». Лікувальні і трудові рекомендації: подальше лікування у хірургічному відділенні за місцем проживання.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП Сумської обласної ради "Сумська обласна клінічна лікарня" №359 від 29.09.2022 позивачу проведено медичний огляд (протокол № 61 від 29.09.2022). Діагноз: вогнепальне кульове сліпе поранення (20.09.2022) лівої здухвинної ділянки із вогнепальним крайовим уламковим переломом здухвинної кістки зліва з наявністю стороннього тіла в ділянці перелому. Висновок: за станом здоров`я потребує подальшого лікування в хірургічному відділенні шпиталя м. Вінниця.
Згідно виписного екіпризу №9661 солдат в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні клініки ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця з 04.10.2022 по 18.10.2022. 06.10.2022 проведено операцію ПоХо вогнепальної рани лівої здухвинної ділянки, видалення металевої кулі, постановка УАС-системи.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №2073 від 18.10.2022 позивачу проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ ЦР 18.10.2022, на підставі ст. 81 гр. II Розкладу хвороб, графи ТДВ - потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки ВЛК №1824 від 22.11.2022 ОСОБА_1 22.11.2022 проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ ЦР та встановлено, що поранення, Так, пов`язане із захистом Батьківщини, Згідно статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять днів.
Відповідно до довідки ВЛК №2130 від 27.12.2022 ОСОБА_1 27.12.2022 проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ ЦР та встановлено, що поранення, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує реабілітаційного лікування у в/ч НОМЕР_2 (77 реабілітаційний центр) орієнтовним терміном на 21 календарний день.
Відповідно до виписного екіпризу №393 від 03.01.2023 солдат ОСОБА_1 у період з 28.12.2022 по 03.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні ВМКЦ ЦР м, Вінниця (відділення медичної реабілітації).
Згідно довідки ВЛК № 6 від 03.01.2022 позивач на підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог графи потребує відпустки за станом здоров`я на ЗО календарних днів. А також встановлено, що на підставі класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2022 травма відноситься до важких.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.04.2023 №117/8кк38г/1677 ОСОБА_1 повідомлено, що додаткову винагороду за період з 01.10.2022 по 31.01.2023 виплачено у наступному розмірі:
21.11.2022 - додаткову винагороду за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 з розрахунку 30 тис. грн. у сумі 29 550,00 грн.;
19.12.2022 - доплату додаткової винагороди за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 з розрахунку 100 тис. грн. на місяць, додаткову винагороду за період з 01.11.2022 по 18.11.2022 з розрахунку 100 тис. грн. на місяць та за період з 19.11.2022 по 30.11.2022 з розрахунку 30 тис. грн. на місяць у сумі 139 870,00 грн.;
20.01.2023 - додаткову винагороду за період з 01.12.2022 по 31.12,2022 з розрахунку 30 тис. грн. на місяць у сумі 29 550,00 грн.;
21.02.2023 - додаткову винагороду за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 30 тис. грн. на місяць у сумі 29 550,00 грн.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач вважає, що за весь період лікування, грошове забезпечення військовослужбовцю, було виплачено, але не у повному розмірі, у зв`язку із чим, у нього виникла необхідність у нарахуванні і виплаті військовослужбовцю, грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду у зв`язку з пораненням пов`язаним з захистом Батьківщини, збільшеної до 100 000 грн., за весь період проходження лікування, починаючи з 20 вересня 2022 року по 02 лютого 2023 року.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 та № 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Слід звернути увагу, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що положеннями Постанови №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн, а саме:
1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Наведені обставини, на переконання суду свідчить, що у розумінні п.1 Постанови №168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення), а відтак має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а саме за періоди з 20.09.2022 по 02.02.2023. 
Матеріалами справи підтверджується, що обидві зазначені умови у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме: довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 № 369 від 21.11.2022; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №11072; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №13074 від 30.09.2022; довідкою ВЛК №359 від 29.09.2022; виписним екіпризом №9661 від 18.10.2022; довідкою ВЛК №2073 від 18.10.2022; довідкою ВЛК №1824 від 22.11.2022; довідкою ВЛК №2130 від 27.12.2022; виписним екіпризом №393 від 03.01,2023; довідкою ВЛК №6 від 03.01.2023.
В той же час, ні до суду першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду справи відповідач не надав доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
Посилання апелянта на положення п. 11 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані положення не були підставою для відмови позивачу у виплаті додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за спірний період. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.