ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
23 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/1966/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року
у справі № 160/1966/24
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу нарахування та виплату всіх видів виплат нагород, які передбачені чинним законодавством, а саме:
- компенсація за щорічну основну відпустку за 2022 рік, яка не використана;
- грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік;
- матеріальна допомога за 2022 рік на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.20218 р. №260;
- премія на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.20218 р. №260 за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.;
- грошова надбавка на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.20218 р. №260 за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8 % від посадового окладу та окладу за військове звання за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.;
- виплата додаткової винагороди під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.) на місяць та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.;
- виплата у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, в розмірі 349 965,00 грн. (триста сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок);
- додаткова винагорода за безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської Федерації проти України у період з 27.04.2022 р. по 09.05.2022 р., з 05.07.2022 р. по 14.07.2022 р., в розмірі 69 993,00 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 00 копійки).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 160/1966/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Надано строк для усунення недоліків позовної заяви, який становить 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання (надіслання) до суду:
-уточненої позовної заяви з дотриманням положень ст. 172 КАС України, із примірником відповідно до кількості учасників справи, в якій викласти свої вимоги щодо предмета спору, згідно вимог ст.5, п. 4 ч.5 ст. 160, ст. 161, ст.245 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із урахуванням висновків суду та доказів, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням та відповідно наданням до суду доказів, що підтверджують вказані обставини;
-доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав відповідачем, а саме доказів його звернення до відповідача із заявою про здійснення виплати спірних коштів/грошового забезпечення, тощо;
- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин, з урахуванням правової позиції, здійсненій у цій ухвалі суду.
Роз`яснено позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 160/1966/24 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – повернуто позивачеві. 
Судом зазначено, що фактично позивач не наводить причини пропуску строку звернення до суду, зазначаючи про неможливість застосування встановленого статтею 122 КАС України строку звернення до суду у цій справі. Крім того, позивачем не виконано ухвалу суду щодо надання уточненої позовної заяви з дотриманням положень ст. 172 КАС України, із примірником відповідно до кількості учасників справи, з викладенням вимог щодо предмета спору, згідно вимог ст.5, п. 4 ч.5 ст. 160, ст.161, ст.245 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із урахуванням висновків суду та доказів, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням та відповідно наданням до суду доказів, що підтверджують вказані обставини. Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що станом на 07.02.2024 року, вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року у повному обсязі позивачем не виконані, недоліки позовної заяви не усунуті у визначений судом строк, а отже наявні підстави для повернення позивачу адміністративного позову.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 160/1966/24, як таку що винесена з порушенням норм процесуального права. 
Скаржник вказує, що він отримав довідку про обставини травми №4144 лише 13.04.2023 року, тобто через 9 місяців після отримання поранення та контузії, що в свою чергу обмежило можливість оформлення скаржником документів на отримання грошових виплат. Вважає, що в даному випадку є підстави для поновлення строку звернення до суду, оскільки скаржник перебував на військовій службі, брав участь у забезпеченні оборони України, отримав поранення та тривалий час займався лікуванням.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Згідно статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
За приписами статті 11 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Умовою прийнятності позовної заяви до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 160, 161 КАС України, а також дотриманні строків звернення до суду, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, в тому числі і в частині сплати судового збору та, у разі пропуску строку звернення до суду, подання відповідного клопотання про його поновлення, доказів поважності причин його пропуску.
Тож право на судовий захист не є абсолютним. Законодавцем встановлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, із якою особа звертається до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 160/1966/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишено без руху та вказано, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання (надіслання) до суду:
-уточненої позовної заяви з дотриманням положень ст. 172 КАС України, із примірником відповідно до кількості учасників справи, в якій викласти свої вимоги щодо предмета спору, згідно вимог ст.5, п. 4 ч.5 ст. 160, ст. 161, ст.245 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із урахуванням висновків суду та доказів, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням та відповідно наданням до суду доказів, що підтверджують вказані обставини;
-доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав відповідачем, а саме доказів його звернення до відповідача із заявою про здійснення виплати спірних коштів/грошового забезпечення, тощо;
- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин, з урахуванням правової позиції, здійсненій у цій ухвалі суду.
В подальшому, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 160/1966/24 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – повернуто позивачеві. 
Апеляційний суд звертає увагу, що КАС не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Стаття 160 КАС не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.
Однак, суд першої інстанції вказані норми процесуального права не врахував. Фактично суд вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позовна заява містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Адміністративне судочинство здійснюється на засадах (принципах) змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС).
Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.
Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 КАС, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Вищезазначені підстави стосовно заборони об`єднання позовних вимог є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.
Апеляційний суд дійшов висновку, що зі змісту позовних вимог позивача не вбачається підстав для заборони їх об`єднання, передбачених приписами ч. 4 та 5 статті 172 КАС України. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції не скористався процесуальним правом, передбаченим частиною 6 статті 172 КАС України, відповідно до якого суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Отже, суд першої інстанції хибно дійшов висновку стосовно недотримання позивачем положень ст. 172 КАС України.
Разом з тим, суд першої інстанції, визнавши неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом, не вказав мовити відхилення доводів позивача про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, які позивач виклав у заяві про усунення недоліків та клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 01.02.2024 року, зокрема щодо часу отримання позивачем довідки про обставини травми №4144 та щодо перебування позивача на військовій службі, його участі у забезпеченні оборони України і отриманні ним поранення, яке зумовило тривалий час його лікування.
Також, суд першої інстанції помилково вказав висновок щодо не усунення позивачем недоліків згідно ухвали суду від 26.01.2024 саме в частині вимог, що стосується - дії/бездіяльності відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення у неналежному розмірі за період з 30.01.2020 до 07.02.2020, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2015 до 2020 року та грошової допомоги при звільненні, оскільки ці вимоги позивачем незаявлені у позові взагалі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність підстав для повернення адміністративного позову згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, а отже доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, в тому числі неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 320, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі №160/1966/24 - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, касаційному оскарженню не підлягає
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко