Справа № 439/1296/23                        Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М. 
Провадження № 22-з/811/140/24         Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 

ПОСТАНОВА
/ДОДАТКОВА/
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди.
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди – задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 70 080,43 грн., а також пеню у розмірі 66 670,99 грн., а разом стягнуто 136 751,42 грн.
Заявлені вимоги ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, – задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 136, 45 грн. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000.00 грн. 
У задоволенні заявлених вимог у іншій частині – відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» – залишено без задоволення, рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року – залишено без змін. 
29 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заяви покликається на те, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Стверджує, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Зазначає, що на стадії апеляційного провадження звертався з клопотанням про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн., надавши відповідні докази понесення таких витрат. Вказує, що в постанові Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, про стягнення яких він заявляв. З наведених підстав просить ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 9000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Танасишин, Михалевський і партнери» укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується надати клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 08 жовтня 2022 року правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується у розмірі 1500 грн. за 1 год. роботи виконавця
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу заявник, крім договору про надання правової допомоги від 08 жовтня 2022 року, надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та акт виконаних робіт № 24/01/2024, складений 24 січня 2024 року. 
Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачу надано правничу допомогу, що включає аналіз апеляційної скарги та складення відзиву на апеляційну скаргу, на що адвокатом витрачено 6 годин.
Підписанням акту виконаних робіт № 24/01/2024 замовник визнав та прийняв виконану роботу виконавця без претензій щодо обсягу виконаної роботи, а сторони домовилися, що вартість правової допомоги на стадії апеляційного розгляду справи становить 9 000 грн., виходячи із встановленої п. 3.1 договору вартості правової допомоги, що визначається з розрахунку 1500 грн. за 1 год. роботи виконавця. 
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок скаржника має бути встановлено, що його скарга не підлягає задоволенню, такі витрати заявника були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 160/394/22 та у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18.
Проаналізувавши детальний опис наданих позивачу послуг з професійної правничої допомоги, а також подані документи, колегія суддів вважає, що заявлена для відшкодування сума понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не відповідає критерію розумності та є не співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг.
Фактичний обсяг наданих адвокатом послуг з професійної правничої допомоги позивачу в суді апеляційної інстанції зводиться виключно до підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу, який грунтується на доводах позивача, що були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення суду, та не містить доводів, які б свідчили про проведення адвокатом позивача аналізу численної судової практики, відмінної від тої, що була врахована судом.
За змістом частини четвертої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, – на відповідача.
Оскільки за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишено без задоволення, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року – без змін, колегія суддів приходить до висновку про те, що судові витрати на правничу допомогу, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна».
Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, обсяг наданої правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 4000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості. 
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення додаткової постанови.
Додаткова постанова складена 12.06.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк