ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3907/24	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 33/817/301/24 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.4 ст.156 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2024 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з конфіскацією предметів торгівлі.
       Конфісковано в дохід держави вилучений у  ОСОБА_1 люльковий тютюн масою 2 кг 400 гр, упакований в картонну коробку з біркою скріпленою печаткою та підписом понятих, вилучений під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення (протокол серія ВАД №311829, порядковий номер 120).
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 605,60 гривень судового збору.
       Згідно даної постанови, ОСОБА_1 18.02.2024 близько 10 год. 20 хв. перебуваючи на території центрального ринку за адресою вул. Торговиця, 9 в м. Тернополі на місці для продажу сільськогосподарської продукції №138, з рук здійснила продаж тютюнових виробів, а саме продала люльковий тютюн вартістю 50 грн. за 100 гр без маркування власної назви виробу не з споживчої упаковки з поліетиленового прозорого пакету, чим порушила вимоги ст.ст.11, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Своїми діями ОСОБА_1 , враховуючи повторність, вчинила правопорушення передбачене ч.4 ст.156 КУпАП.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі.
       Вказані вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин справи, оскільки судом не взято до уваги підстав вчинення правопорушення і що відносно неї закрито провадження за ч.1 ст.164 КУпАП.
       Зазначає, що вона є пенсіонером і не в змозі оплатити штраф.

       Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків. 
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1   у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.
Так, ч.3 ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність у разі торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом. 
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини регулюються законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби»; «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», Постановою Кабінету Міністрів України «Про запровадження марок акцизного збору нового зразка з голографічними захисними елементами для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 23.04.2003 р. №567 та іншими нормативно-правовими актами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом. 
Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. При цьому, оптова торгівля, це діяльність з придбання і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам підприємницької діяльності, а роздрібна торгівля, це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, зокрема на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.
Всупереч доводам апеляційної скарги, аналіз вказаної норми закону дозволяє зробити висновок про те, що суб`єктами відповідальності за вказаною статтею, можуть бути не тільки особи, які займаються господарською діяльністю та працівники підприємств (організацій) торгівлі або громадського харчування, а й фізичні особи, тобто громадяни, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, що випливає зі змісту, як ч. 1, так і ч. 3 ст. 156 КУпАП. 
Таким чином, неспроможними є доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за дане правопорушення, так як відносно неї закрито провадження за ч.1 ст.164 КУпАП.
Відповідно до ч.4 ст. 156 КУпАП дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.
Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.11.2023 у справі №607/19435/23 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП.
Так, за отримання повідомлення про факт вчинення описаних вище діянь чи у разі безпосереднього їх виявлення, поліцейський, відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції, повинен якнайшвидше повідомити черговій частині відділення поліції для реєстрації його в журналі єдиного обліку та зібрати матеріали, а за наявності підстав та компетенції скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до рапорту ст. ДОП СДОП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Токара О. від 18.02.2024 року, під час обстеження території центрального ринку м. Тернополя по вул. Торговиця, 9 було виявлено гр. ОСОБА_2 , який купив з рук тютюн у  ОСОБА_1 . 
Дані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 18.02.2024 року, згідно яких останньому ОСОБА_1 продала тютюн.
При цьому у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 від 18.02.2024 року підтвердила факт торгівлі тютюновими виробами з рук, а також добровільно надала працівникам поліції люльковий тютюн масою 2 кг 400 гр, який був вилучений 18.02.2024 року у присутності понятих, що також підтверджується квитанцією про отримання речей №219 від 19.02.2024 року.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
У суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №311829 від 18.02.2024 року та відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ВАД №311829 від 18.02.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП.
Більш того, у своїх поясненнях долучених до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначила про те, що продавала тютюн, була ознайомлена зі змістом вказаного протоколу та будь-яких зауважень до працівників поліції не має.
Враховуючи наведені норми закону, фактичні обставини справи, проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях  ОСОБА_1  наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП.
       Щодо призначеного  ОСОБА_1 стягнення, то в цій частині заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги.
       Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи  ОСОБА_1  штраф у розмірі наближеному до максимального, який передбачений санкцією ч.4 ст.156 КУпАП, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, своє рішення взагалі не мотивував.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 Є пенсіонером із незначним доходом. 
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в даному випадку є надто суворим і його слід змінити.
       З огляду на викладене вище та відповідно до ч.9 ст. 294 КУпАП при апеляційному перегляді постанови по справі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про підставність апеляційних вимог, у зв`язку із чим постанову місцевого суду слід змінити в частині призначеного стягнення в межах, передбачених санкцією ч.4 ст.156 КУпАП. 

       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2024  року відносно ОСОБА_1 — змінити в частині призначеного стягнення.
Призначити ОСОБА_1  стягнення у вигляді штрафу у розмірі восьмисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн., за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП.
       В решті постанову суду залишити без змін.        

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя