КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №752/21297/23                                                                                  Головуючий у І інстанції - Токман Ю.Ф.
апеляційне провадження №33/824/1713/2024                                            Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
29 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Беня Ігоря Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, якою
 
                                                                          ОСОБА_2 ,
                                                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
                                                                         військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 
  який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,  -  
 
установив:
         
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №526022 від 30 вересня 2023 року, водій ОСОБА_2 30 вересня 2023 року о 01 год 15 хв у м. Києві на пр. Академіка Глушкова, 139 керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія, у встановленому законом порядку у КНП «Київська міська наркотична клінічна лікарня «Соціотерапія», результат огляду позитивний - 1.80 проміле.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, Бень І.М. , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що основною ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме елемент керування особою транспортним засобом.
Матеріалами справи жодним чином не підтверджується наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме не доведений факт керування транспортним засобом, що є необхідною обставиною для кваліфікації дій за ч. 1 ст.130 КУпАП, тому висновок суду першої інстанції про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративним протоколом є безпідставним.
З переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції не зупиняли автомобіль «Toyota Camry» р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 .
Оцінюючи відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то вони суперечать та не відповідають обставинам події, це свідчить про неупередженість працівника поліції під час складання протоколу та зазначення цих відомостей в ньому, оскільки працівник поліції цього не бачив, а тому, якщо відсутні докази керування особою транспортним засобом, то така особа не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які письмові пояснення свідків, на які посилається суд першої інстанції, крім цього пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.
Вказує, що ОСОБА_2 не було повідомлено про фіксацію на службові пристрої зокрема нагрудну камеру, натомість він бачив як один із працівників поліції здійснював фіксацію за допомогою особистого мобільного телефону.
При перегляді такої фіксації було встановлено, що також проведена відео зйомка під час оформлення адміністративних матеріалів з порушенням принципу безперервності застосування відео зйомки, оскільки працівники поліції постійно відходять від водія, відео записи не відображають відомостей про керування і зупинку транспортного засобу, тобто вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а лише частково фіксують послідовність дій поліцейських під час незаконного оформлення адміністративних матеріалів.
Окрім цього, під час складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції не роз`яснили останньому його права передбачені статтями 55, 56, 52, 63 Конституції України, статтею 268 КУПАП, чим порушили його право на захист, а тому вважає докази, наявні в матеріалах справи очевидно недопустимими.
В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник не з`явились.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Бень І.М. подав клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку з тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 захворів, на підтвердження чого надав медичну документацію.
Проте, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги від 07 листопада 2023 року з адвокатом Бень І.М., згідно якого адвокат зобов`язується надавати клієнту наступну правову допомогу: представляти інтереси клієнта при розгляді справ про адміністративне судочинство, судова справа №752/21297/23 в органах уповноважених розглядати справи про адміністративне правопорушення, зокрема: у Голосіївському районному суді м. Києва та Київському апеляційному суді.
Враховуючи зазначене вище, захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Бень І.М. мав прибути до суду апеляційної інстанції, для представлення інтересів свого клієнта, проте в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів поважності причин неявки  в судове засідання не надав.
Таким чином, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте,  вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9. «а» ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №526022 від 30 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; 
- у висновку №005490 від 30 вересня 2023 року КНП «Київської міської наркотичної клінічної лікарні «Соціотерапія», відповідно до якого встановлено перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння з кількісним показником 1.80 проміле; 
- у розписці ОСОБА_3 про отримання транспортного засобу, витяг з бази «Армор» з інформацією щодо ОСОБА_2 та транспортного засобу, яким він керував;
- на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 30 вересня 2023 року за участю ОСОБА_2 . 
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст.266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. 
Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами захисника ОСОБА_2 - адвоката Бень І.М., який заперечив його вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. 
Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі. 
Апеляційний суд також враховує те, що в своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.  
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  Беня Ігоря Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                               К.П. Приходько