П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 570/3568/20
Провадження № 22-ц/4815/513/24

Головуючий у Рівненському районному суді 
Рівненської області: суддя Гнатущенко Ю.В.
Рішення суду першої інстанції 
(вступна і резолютивна частини) проголошено:
о 09 год. 37 хв. 11 січня 2024 року 
у м. Рівне Рівненської області
Повний текст рішення складено: 19 січня 2024 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
позивач – ОСОБА_2 ;
відповідач – ОСОБА_3 ;
відповідач – Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області;
третя особа. яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Державне підприємство "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро Груп";

за участі: представників сторін – адвокатів Губар Наталії Всеволодівни та ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державне підприємство "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро Груп"; про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації, 
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року в суд звернувся ОСОБА_6 через свого представника – адвоката Бойчука К.М. з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2005 року серії ЯБ №060546, виданого ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 4,5849 га, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015, зареєстрований у Державному земельному кадастрі Реєстраційною службою районного управління юстиції Рівненської області 13 червня 2015 року 13 червня 2015 року за №10096825 та про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015, зареєстровану в Державному земельному кадастрі Реєстраційною службою Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області 13 червня 2015 року за №10096825. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РВ 000844 від 18.09.1995, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №646 від 18 вересня 1995 року, він отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га на території села Дядьковичі Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, в т.ч. 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Технічна документація по складанню Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 розроблена Рівненським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 1995 році. При її виготовленні межі земельних ділянок було встановлено в натурі. Разом з тим цим ділянкам кадастрові номери присвоєні не були. У 2017 році ОСОБА_6 замовив Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Така документація була розроблена фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 
17 серпня 2017 року він звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівне ГУДГК у Рівненській області із заявами про реєстрацію земельних ділянок у с.Дядьковичі Рівненського району площею 0,25 га та 0,6013 га, подавши відповідну Технічну документацію. Натомість 29 серпня 2017 року ним отримано Рішення №РА-5600311992017 та Рішення №РА-5600311952017, якими відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Ці рішення мотивовано невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу, перетин ділянок з ділянкою 5624684100:04:021:0015, площа співпадає на 20,8623%; XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу, перетин ділянок з ділянкою 5624684100:04:021:0015, площа співпадає на 67,9535%, а також знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Згодом з'ясовано, що земельні ділянки позивача перетинаються з ділянкою 5624684100:04:021:0015, яка належить відповідачу. ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі земельних часток (паїв), і площа паю в умовних кадастрових гектарах визначена на рівні 3,20. Саме таку площу паю в умовних кадастрових гектарах успадкувала ОСОБА_3 за сертифікатом на право за земельну частку (пай) від 23 червня 1997 року. Державним підприємством «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі – ДП "Рівненський НДПІЗ") розроблено технічну документацію по передачі земельної частки (паю) відповідачу у межах її виготовлення, Дядьковицькою сільською радою Рівненського району було погоджено місце розміщення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) згідно із схемою поділу земель колективної власності ПСП «Колос» на земельні частки (паї в масивах №27 (рілля) та 65 (кормові угіддя) для складання технічної документації по виготовленню державного акта на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 . Тому їй виділено в натурі 4,01 га землі, в т.ч. 3,72 га ріллі та 0,29 га сіножаті в масивах 27-13 та 65-2.
Вважає, що технічна документація по передачі земельної частки (паю) ОСОБА_3 не містить протоколу про встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, схеми прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості, а схема колективної власності ПСП «Колос» на земельну частку (пай) в масиві №27 (рілля) та №65 (кормові угіддя), яка передається у власність для ведення особистого селянського господарства взагалі не має жодної прив`язки до ситуаційної схеми.
Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2005 року серії ЯБ №060546, їй присвоєно кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015 і зареєстровано у Державному земельному кадастрі Реєстраційною службою Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області 13 червня 2015 року за №10096825. На його думку, тією причиною, яка перешкоджає зареєструвати своє право власності на земельні ділянки, що належать на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 18 вересня 1995 року серії РВ 000844, є те, що технічна документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі, за результатами якої ОСОБА_3 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015, площею 4,5849 га, складена з порушенням вимог чинного законодавства і не дозволяла чітко і точно визначити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2021 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як правонаступників ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2022 року до участі у справі залучено ДП "Рівненський НДПІЗ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро Групп" (далі – ТОВ "Акріс Агро Групп") як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2022 року залучено до участі у справі Рівненську району державну адміністрацію Рівненської області як співвідповідача.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2023 року прийнято заяву представника позивачів - адвоката Бойчука К.М. про збільшення розміру позовних вимог.
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року позов задоволено.
Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2005 року серії ЯБ №060546, виданий ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 4, 5849 га, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015.
Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015, в Державному земельному кадастрі. 
На рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 , а також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано апеляційні скарги.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та незастосуванні норм матеріального права, які підлягали до застосування, просить його скасувати.
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що причин накладення земельних ділянок під час судового розгляду справи встановлено не було. Вважає помилковими висновки про те, що ці обставини вбачаються із постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №857/1622/18, оскільки цією постановою було скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі №817/1979/17 із закриттям провадження у справі.
Щодо підтвердження/спростування факту накладення частини земельних ділянок та з`ясування причин цього представник відповідача просила призначити судову земельно-технічну експертизу. Натомість суд, на думку заявника, безпідставно та без правових обґрунтувань відмовив у вчиненні цієї процесуальної дії, позбавивши ОСОБА_3 довести дійсну причину накладення земельних ділянок і заперечити проти доводів позивачів про помилково оформлену технічну документацію. 
На її запит фізична особа-підприємець, який є інженером-землевпорядником та інженером-геодезистом, у письмовій формі пояснив, що земельні ділянки ОСОБА_6 площею 0, 25 га і 0, 60 га частково знаходяться за межами населеного пункту, а їх площа складає 0, 0522 га та 0, 4086 га, що повністю збігається із площами накладення їх із земельною ділянкою ОСОБА_3 – 521 м2 і 4085 м2 відповідно до висновку експертизи. Тобто земельна ділянка ОСОБА_6 протиправно знаходиться поза межами населеного пункту і саме це є причиною накладення на земельну ділянку заявника. При цьому факт виділення Дядьковицькою сільською радою Рівненського району земельних ділянок ОСОБА_6 площею 0, 25 га і 0, 60 га поза межами населеного пункту і було причиною накладення земельних ділянок.
Між тим, суд прийшов до переконання про необхідність визнання недійсним і скасування оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку, вважаючи, що саме він порушує право власності позивачів на землю.
Не погоджувалася із висновками про відсутність обставин, які свідчили би про сплив позовної давності. Так, з позовом до суду ОСОБА_6 звернувся 03 вересня 2020 року, тоді як рішення державного реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) прийнято 29 серпня 2017 року, тобто матеріально-правовий строк для звернення до суду перевищує три роки. Ураховуючи розгляд справи в судах адміністративної юрисдикції, посилалася на висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, зроблений у постанові від 15 травня 2020 року у справі №922/1467/19. За цим висновком подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови у позові чи його поверненні) не перериває перебігу позовної давності.
Крім іншого, мотивування позовної заяви пов`язано із допущеними ДП "Рівненський НДПІЗ" порушеннями при виготовленні технічної документації по передачі земельної частки (паю) ОСОБА_3 . Тобто позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права на землю.
У поданому відзиві представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокат Бойчук К.М., вважаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині законним і обґрунтованим, просив його в цій частині залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 – відхилити. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покликалися на часткову помилковість оскаржуваного рішення, оскільки всупереч ст. 263, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Хоча судом і зроблено висновок про те, що позивачами не заявлялося вимоги про стягнення судового збору і витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи, однак у позовній заяві, в заявах про збільшення позовних вимог від 02 вересня 2022 року і від 25 листопада 2022 року додатково вимагалося про покладення цих витрат на відповідача. При цьому було долучено копії договору та квитанції про оплату судової експертизи від 27 липня 2022 року.
Тому просять змінити рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року, доповнивши питанням про вирішення розподілу судового збору і витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_3 у призначенні судової земельно-технічної експертизи. Як на підставу для залишення відповідної заяви відповідача без задоволення колегія суддів звертала увагу на те, що питання призначення судової земельно-технічної експертизи вже вирішувалося судом першої інстанції і цим обставинам уже дано повну та об`єктивну оцінку, а також з`ясовано, що висновок експерта у судовій земельно-технічній експертизі, про який просить ОСОБА_3 , не стосується предмета доказування. Тому мотивів для повторного вирішення цього ж самого питання не встановлено.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.
Як з`ясовано, 18 вересня 1995 року Інститутом землеустрою Української академії аграрних наук (Рівненський філіал) виготовлено технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 жителю с.Дядьковичі на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с. 11-24).
Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії РВ 000844 від 18 вересня 1995 року ОСОБА_6 на підставі рішення Дядьковицької сільської Ради народних депутатів від 27.01.1995 №9 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Дядьковичі Дядьковицької сільської ради. Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №646 (а.с.8,9 т.1).
У 2004 році ДП «Рівненський НДПІЗ» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) та складанню державних актів на право власності на землю громадянам Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) для ведення особистого селянського господарства на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.77-85 т.1)
З державного акту на право власності на землю серії РВ 060546 від 01 квітня 2005 року видно, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 19 серпня 2004 року №530 є власником земельної ділянки площею 4,81 гектарів у межах згідно з планом; земельна ділянка розташована на території с. Дядьковичі Дядьковицької сільської ради; цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010558300024 (а.с.85 т.1).
Копією договору оренди землі від 23 лютого 2015 року стверджується передання в оренду орендодавцем - ОСОБА_3 орендарю - ТОВ «Акріс Агро Груп» земельної ділянки загальною площею 4,58 га, в т.ч. ріллі 4,58 га, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015. Право власності на земельну ділянку, що передається в оренду відповідно до цього договору, належить орендодавцю та посвідчується державним актом серії ЯБ №060546 від 01 квітня 2005 року (а.с.176 т.1).
У 2017 році фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.39-57 т.1).
Того ж року ним виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.58-76 т.1).
17 серпня 2017 року ОСОБА_6 подав заяву до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Рівненському районі МУ у Рівненському районі та м.Рівному ГУ ДГК у Рівненській області про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Дядьковичі (а.с. 25 т.1)
Того ж дня ОСОБА_6 також подав заяву до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Рівненському районі МУ у Рівненському районі та м.Рівному ГУ ДГК у Рівненській області про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,6013 га, яка розташована за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Дядьковичі (а.с. 27 т.1).
Державним кадастровим реєстратором Кушнерук Л.В. 29 серпня 2017 року прийнято рішення №РВ-5600311992017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, виходячи з невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 5624684100:04:021:0015. Площа співпадає на 20,8623%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с.29 т.1).
Того ж дня державним кадастровим реєстратором Кушнерук Л.В. також прийнято рішення №РВ-5600311952017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, виходячи з невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 5624684100:04:021:0015. Площа співпадає на 67,9535%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с.34 т.1). 
З постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №857/1622/18 вбачається, що 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівному ГУ ДГК у Рівненській області Кушнерук Л.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 ; про визнання протиправним та скасування рішення. Цією постановою рішення суду першої інстанції від 12 червня 2018 року, яким відмовлено у задоволенні позову, скасовано, а провадження у справі закрито (а.с. 86-89 т.1).
Копією договору оренди землі від 28 грудня 2019 року встановлено передання в оренду орендодавцем - ОСОБА_3 орендарю - ТОВ «Акріс Агро Груп» земельної ділянки загальною площею 4,58 га, в т.ч. ріллі 4,58 га, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015. Право власності на земельну ділянку, що передається в оренду відповідно до цього договору, належить орендодавцю та посвідчується державним актом серії ЯБ №060546 від 01 квітня 2005 року (а.с.181 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м. Львів) (а.с.101 т.1).
14 грудня 2020 року до Першої Рівненської державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті батька – ОСОБА_6 його дочки – ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 119, 120 т. 1).
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залучено до участі у справі як правонаступників ОСОБА_6 (а.с. 148-148, зв. т. 1).
Спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок існування обставин накладення земельних ділянок, котрі належать на праві власності позивачам і ОСОБА_3 , одна на одну. При цьому площа накладання на земельну ділянку з кадастровим номером: 5624684100:04:021:0015, земельних ділянок, межі яких сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 становить 4085 м2, а межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 , - 521 м2. 
З огляду на це потребували вирішенню питання про права і обов`язки ОСОБА_3 за державним актом на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2005 року серії ЯБ №060546, що виданий на земельну ділянку, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015, площею 4, 5849 га, і питання скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обгрунтованості вимог позивачів, оскільки встановлено, що земельна ділянка, яку передано ОСОБА_3 у приватну власність, накладається на земельні ділянки позивачів.
Внаслідок цього і за умов належного та ефективного захисту порушених суб`єктивних прав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на землю та з метою відновлення цих прав судом визнано недійсним оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2005 року серії ЯБ №060546 і скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер: 5624684100:04:021:0015, в Державному земельному кадастрі.
Згідно зі ст.ст. 41, 14, 19 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Норми частини першої ст. 81, ч. 2 ст. 116, ст.ст. 90, 91, 78, 79, 791 ЗК України вказують про такі способи набуття права власності на земельні ділянки: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.
Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Стаття 198 ЗК України визначає, що кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.
Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.
Згідно із ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , колегія суддів бере до уваги також правовий висновок, що зроблений Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у спарві №362/884/16-ц та Верховним Судом України у постанові від 06 лютого 2013 року у справі №6-169цс12.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.
У спорах, що пов`язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Статтями 21, 393 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові та порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Крім того, з висновку експерта від 10 серпня 2022 року №220727/1_ФМ судової земельно-технічної експертизи вбачається, що:
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області накладається на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015;
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області накладається на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015;
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області в межах накладання не обробляється;
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області в межах накладання не обробляється;
- загальна площа накладання на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015 земельної ділянки, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 4085 м2;
- загальна площа накладання на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015 земельної ділянки, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 521 м2.
Отже, належними та допустимими доказами у справі, а саме державними актами на право приватної власності на землю серії РВ 000844 від 18 вересня 1995 року, виданим ОСОБА_6 , серії ЯБ №060546 від 01 квітня 2005 року, виданим ОСОБА_3 , Технічною документацєю із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с. Дядьковичі на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, рішеннями Дядьковицької сільської ради народних депутатів №2 від 27 січня 1995 року про передачу ОСОБА_6 безоплатно у власність земельних ділянок площею 0, 25 га і 0, 60 га, рішеннями державного кадастрового реєстратора відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 29 серпня 2017 року №РВ-5600311992017, №РВ-5600311952017 "Про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру", Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 14.03.2023 № 325741560, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі №857/1622/18 у сукупності із висновком експерта від 10 серпня 2022 року №220727/1_ФМ судової земельно-технічної експертизи обґрунтовано і беззаперечно стверджується про факти порушення суб`єктивних прав ОСОБА_6 на землю.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про порушення судом норм процесуального права, що полягали у відмові в призначенні судової земельно-технічної експертизи, то цим обставинам суд попередньої інстанції дав детальну і вичерпну оцінку, з чим погоджується і колегія суддів.
Інші посилання ОСОБА_3 про недодержання норм процесуального права також не заслуговують на увагу.
Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове розв`язання спору, заявник не надала, матеріали справи не містять, а апеляційним судом здобуто не було.
При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції доводи апеляційної скарги про помилкове незастосування норм матеріального права. 
Не можна погодитися із аргументами ОСОБА_3 і про те, що ОСОБА_6 пропущено позовну давність при пред`явленні своїх вимог, оскільки про факт порушення суб`єктивних прав на землю він дізнався 29 серпня 2017 року, а до суду звернувся за їх захистом лише 10 вересня 2020 року, тобто за спливом трирічного строку.
Так, згідно зі ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
При цьому доповненим відповідно до Закону України №540-ХІ від 30 березня 2020 року пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачалося, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідною постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, станом на день звернення ОСОБА_6 з позовом уже діяли і ще не закінчилися встановлені законодавством карантинні заходи, спрямовані на запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19). Тобто ця обставина унеможливлює застосування наслідків спливу позовної давності у спорі, про що заявляла ОСОБА_3 .
Решта доводів автора скарги не ґрунтуються на матеріалах справи, є необгрунтованими, а тому колегією суддів відхиляються.
Тому повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши норми матеріального права при вирішенні спірних правовідносин, на застосуванні яких наполягали позивачі, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позов.
Разом з тим слід погодитися із аргументами, висловленими в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про безпідставну відмову судом у розподілі судових витрат.
Так, згідно із ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1.)у разі задоволення позову – на відповідача;
2.)у разі відмови в позові – на позивача;
3.)у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у спарві сторона зробила про це відповідну заяву.
На а.с. 32 т. 2 і а.с. 56 т. 2 містяться заяви ОСОБА_6 про збільшення позовних вимог, де, серед іншого, позивач просив витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 12 400 гривень покласти на відповідача. При цьому долучено копію договору №220727/1 від 27 липня 2022 року про послуги з проведення судової земельно-технічної експертизи, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством фірмою "Експерт-Рівне". Крім того, з банківської квитанції видно про понесення позивачем при пред`явленні позову 840 гривень судового збору (а.с. 1 т.1).
Отже, 12 400 гривень витрат на проведення судової експертизи слід покласти на ОСОБА_3 як особу, яка порушила право ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . При цьому цей вид судових витрат стягується із ОСОБА_3 лише на користь ОСОБА_1 , яка одноособово понесла в зв`язку з цим відповідні витрати. Також на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 необхідно стягнути із ОСОБА_3 по 420 гривень судового збору на кожну (840 гривень : 2).
Згідно із ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як убачається, суд першої інстанції при ухваленні свого рішення належну увагу на розподіл судових витрат у справі не звернув, що призводить до необхідності його часткового скасування і вирішення цього процесуального питання апеляційним судом. 
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для часткового задоволення апеляційних скарг відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що спонукало до порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2024 року скасувати в частині відмови у розподілі судових витрат.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 12 400 (дванадцять тисяч чотириста) гривень витрат на проведення судової експертизи.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 420 (чотириста двадцять) гривень судового збору на кожну. 
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
Позивач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач: Рівненська районна державна адмініатсрція Рівненської області; адреса: м. Рівне, вулиця Соборна, буд. 195; код ЄДРПОУ: 04057735.
Треті особи, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору,:
Державне підприємство "Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"; м. Рівне, вулиця Петлюри, 37;
Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро Груп"; м. Київ, вулиця Жилянська, буд. 106б; код ЄДРПОУ: 41846549.

Повний текст постанови складено: 21.05.2024

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук