ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8228/22                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 червня 2024 року                                                                           м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Єгорової Н.М.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
при секретарі                                                                      Черніченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Агро» до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання неправомірним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення, рішення ДПС,-
                                                        В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Рост Агро» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання неправомірним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення, рішення ДПС.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у Полтавській області, Державна податкова служба України звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянти мотивують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що Контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Рост Агро» (податковий номер 31000550), за результатами якої складено акт від 16.03.2021 року №1462/16-31-07-01-10/31000550.
У висновках акта перевірки, зокрема в пп. 1, 2, 3, 4, 12, 14, 16, 17 п. 5 глави 4, зазначено, що позивачем порушено ст. 1 Закону України від 23.09.94 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (зі змінами та доповненнями):
1) при виконанні експортного контракту №16 від 15.04.2016 року, укладеного з нерезидентом ОАО «ВОЛОЖИНСКАЯ РАЙАГРОПРОМТЕХНИКА», Республіки Білорусь має місце дебіторська заборгованість в ненадходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків: в сумі 11 277,59 євро на 1003 днів (з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року); в сумі 22 260,00 євро на 1003 днів (з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року); в сумі 20 580,00 євро на 1003 днів (з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року);
2) при виконанні експортного контракту №11 від 17.03.16 року, укладеного з нерезидентом ОАО «ГОМЕЛЬСКИЙ МЯСОКОМБИНАТ», Республіки Білорусь мала місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків: в сумі 175   820,49 євро на 27 днів (з 01.01.2017 року по 27.01.2017 року); в сумі 289 440,00 євро на 27 днів (з 01.01.2017 року по 27.01.2017 року); в сумі 207 093,95 євро на 13 днів (з 28.01.2017 року по 09.02.2017 року); в сумі 159 919,94 євро на 46 днів (з 10.02.2017 року по 27.03.2017 року); в сумі 151 919,94 євро на 7 днів (з 28.03.2017 року по 03.04.2017 року); в сумі 96 919,94 євро на 9 днів (з 04.04.2017 року по 12.04.2017 року); в сумі 43   919,94 євро на 13 днів (з 13.04.2017 року по 25.04.2017 року); в сумі 91 800,00 євро на 115 днів (з 01.01.2017 року по 25.04.2017 року); в сумі 33 477,57 євро на 9 днів (з 26.04.2017 року по 04.05.2017 року);
3) при виконанні експортного контракту №13 від 17.03.2016 року, укладеного з нерезидентом ВАТ «Рогачевський МКК», Республіки Білорусь мала місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків: в сумі 71 485,94 євро на 11 днів (з 01.01.2017 року по 11.01.2017 року); в сумі 37 214,00 євро на 50 днів (з 12.01.2017 року по 02.03.2017 року); в сумі 152 786,00 євро на 61 день (з 01.01.2017м по 02.03.2017 року); в сумі 145 629,14 євро на 32 дні (з 03.03.2017 року по 03.04.2017 року); в сумі 95 629,14 євро на 51 день (з 04.04.2017 року по 24.05.2017 року); в сумі 13 840,47 євро на 1 день (25.05.2017 року); в сумі 225 000,00 євро на 145 днів (з 01.01.2017 року по 25.05.2017 року); в сумі 67 628,47 євро на 12 днів (з 26.05.2017 року по 06.06.2017 року); в сумі 5 000,00 євро на 1 день (07.06.2017 року); в сумі 185 000,00 євро на 158 днів (з 01.01.2017 року по 07.06.2017 року); в сумі 152 000,00 євро на 1 день (08.06.2017 року); в сумі 76 000,00 євро на 1 день (09.06.2017 року);
4) при виконанні експортного контракту №12 від 17.03.2016 року, укладеного з нерезидентом ПУП «КАЛІНКОВІЧСКИЙ МОЛОЧНИЙ КОМБІНАТ», Республіки Білорусь мала місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків: в сумі 59 512,00 євро на 65 днів (з 01.01.2017 року по 06.03.2017 року); в сумі 9 512,00 євро на 14 днів (з 07.03.2017 року по 20.03.2017 року); в сумі 92 268,00 євро на 79 днів (з 01.01.2017 року по 20.03.2017 року); в сумі 61 780,00 євро на 78 днів (з 21.03.2017 року по 06.06.2017 року); в сумі 41 780,00 євро на 1 день (07.06.2017 року); в сумі 10 980,00 євро на 33 дні (з 08.06.2017 року по 10.07.2017 року); в сумі 69 984,00 євро на 191день (з 01.01.2017 року по 10.07.2017 року); в сумі 30 164,00 євро на 57 днів (з 11.07.2017 року по 05.09.2017 року); в сумі 70 380,00 євро на 248 днів (з 01.01.2017 року по 05.09.2017 року); в сумі 49 744,00 євро на 31 день (з 06.09.2017 року по 06.10.2017 року); в сумі 27 000,00 євро на 279 днів (з 01.01.2017 року по 06.10.2017 року); в сумі 25 944,00 євро на 35 днів (з 07.10.2017 року по 10.11.2017 року); в сумі 15 944,00 євро на 31 день (з 11.11.2017 року по 11.12.2017 року); в сумі 5 944,00 євро на 31 день (з 12.12.2017 року по 11.01.2018 року); в сумі 27 000,00 євро на 376 днів (з 01.01.2017 року по 11.01.2018 року); в сумі 22 944,00 євро на 22 дні (з 12.01.2018 року по 02.02.2018 року);
12) при виконанні експортного контракту №14 від 17.03.2017 року, укладеного з нерезидентом СООО «БЕЛСИР», Республіка Білорусь мала місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків в сумі 133 233,53 євро на 2 дні (з 18.10.2017 року по 19.10.2017 року);
14) при виконанні експортного контракту №19 від 15.03.2017 року, укладеного з нерезидентом КУП «Миноблмясомолпром» - УКХ «Мясомолпром», Республіки Білорусь мало місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків: в сумі 36506,43 євро 32 на дні (з 01.01.2018 року по 01.02.2018 року); в сумі 118266,00 євро 32 па дні (з 01.01.2018 року по 01.02.2018 року); в сумі 73968,43 євро 30 на днів (з 02.02.2018 року по 03.03.2018 року); в сумі 23968,43 євро 48 на днів (з 04.03.2018 року по 20.04.2018 року); в сумі 109388,00 євро 110 на днів (з 01.01.2018 року по 20.04.2018 року); в сумі 93179,66 євро 42 на дні (з 21.04.2018 року по 01.06.2018 року); в сумі 33179,66 євро 67 на днів (з 02.06.2018 року по 07.08.2018 року); в сумі 110400,00 євро 219 на днів (з 01.01.2018 року по 07.08.2018 року); в сумі 9229,66 євро 28 на днів (з 08.08.2018 року по 04.09.2018 року); в сумі 108468,00 євро на 247 днів (з 01.01.2018 року по 04.09.2018 року); в сумі 105460,82 євро на 62 дні (з 05.09.2018 року по 05.11.2018 року); в сумі 93084,58 євро на 46 днів (з 06.11.2018 року по 21.12.2018 року); в сумі 68084,58 євро на 46 днів (з 22.12.2018 року по 05.02.2019 року); в сумі 66084,58 євро на 29 днів (з 06.02.2019 року по 06.03.2019 року); в сумі 63084,58 євро на 8 днів (з 07.03.2019 року по 14.03.2019 року); в сумі 60084,58 євро на 25 днів (з 15.03.2019 року по 08.04.2019 року); в сумі 57403,89 євро на 7 днів (з 09.04.2019 року по 15.04.2019 року); в сумі 50003,89 євро на 17 днів (з 16.04.2019 року по 02.05.2019 року); в сумі 20003,89 євро на 18 днів (з 03.05.2019 року по 20.05.2019 року); в сумі 11751,89 євро на 8 днів (з 21.05.2019 року по 28.05.2019 року); в сумі 107916,00 євро на 513 днів (з 01.01.2018 року по 28.05.2019 року); в сумі 102997,89 євро на 3 дні (з 29.05.2019 року по 31.05.2019 року); в сумі 71687,89 євро на 4 дні (з 01.06.2019 року по 04.06.2019 року); в сумі 58383,89 євро на 14 днів (з 05.06.2019 року по 18.06.2019 року); в сумі 53383,89 євро на 15 днів (з 19.06.2019 року по 03.07.2019 року); в сумі 108468,00 євро на 549 днів (з 01.01.2018 року по 03.07.2019 року); в сумі 92831,87 євро на 16 днів (з 04.07.2019 року по 19.07.2019 року); в сумі 87606,19 євро на 14 днів (з 20.07.2019 року по 02.08.2019 року); в сумі 62168,16 євро на 27 днів (з 03.08.2019 року по 29.08.2019 року); в сумі 37035,04 євро на 25 днів (з 30.08.2019 року по 23.09.2019 року); в сумі 24517,18 євро на 3 дні (з 24.09.2019 року по 26.09.2019 року);
16) при виконанні експортного контракту №20 від 28.03.2017 року, укладеного з нерезидентом «ДП «ПУТЧИНО», Республіки Білорусь мало місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків в сумі 33660 євро 712 на днів (з 19.10.2017 року по 30.09.2019 року);
17) при виконанні експортного контракту №18 від 17.03.2017 року, укладеного з нерезидентом ТОВ «Тарасово», Республіки Білорусь мало місце дебіторська заборгованість в надходженні валютної виручки за експортований товар з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків в сумі 15000 євро 714 на днів (з 17.10.2017 року по 30.09.2019 року).
На підставі висновків акту перевірки №1462/16-31-07-01-10/31000550 від 16.03.2021 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2021 року №00021650701, яким застосовано штрафну санкцію, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньої діяльності, в розмірі 32 639 570,67 грн.
Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.
За результатами розгляду скарги позивача, рішенням Державної податкової служби України №3431/-6/99-00-06-01-02-06 від 22.02.2022 року податкове повідомлення-рішення №00021650701 від 19.04.2021 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням та рішенням Державної податкової служби України, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок розрахунків в іноземній валюті та порядок відліку законодавчо встановленого строку розрахунків регулюється Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі Закон №185), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент здійснення спірних правовідносин), порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Рост Агро» укладено експортні контракти з компаніями-резидентами Республіки Білорусь: договір від 15.04.2016 року №16 з ТОВ «ВОЛОЖИНСКАЯ РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА»; договір від 17.03.2016 року №11 з ВАТ «ГОМЕЛЬСКИЙ МЯСОКОМБШАТ»; договір від 17.03.2016 року №10 з ВАТ «Рогачевський МКК»; договір від 17.03.2016 року №12 з ПУП «КАЛІНКОВІЧСКИЙ МОЛОЧНИЙ КОМБІНАТ»; договір №14 від 17.03.2017 року з СООО «БЕЛСИР», договір №19 від 15.03.2017 року з КУП «Миноблмясомолпром» - УКХ «Мясомолпром»; договір №20 від 28.03.2017 року з «ДП «ПУТЧИНО», договір №18 від 17.03.2017 року з ТОВ «Тарасово».
Судом першої інстанції щодо вказаних контрактів встановлено наступне:
- згідно з укладеного з ТОВ «ВОЛОЖИНСКАЯ РАЙАГРОПРОМТЕХНІКА» договору від 15.04.2016 року №16 станом на 01.01.2017 у позивача обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 54117,59 євро; граничний строк погашення по сумі 11277,59 євро становить - 18.07.2016 року, по сумі 22260,00 євро - 19.07.2016 року та по сумі 20580,00 євро - 20.07.2016 року. В акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року надходження валютної виручки або повернення товару від нерезидента не здійснювалося, станом на 30.09.2019 року у позивача обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 54117,59 євро;
- згідно з укладеного з ВАТ «ГОМЕЛЬСКИЙ МЯСОКОМБШАТ» договору від 17.03.2016 року №11 за позивачем станом на 01.01.2017 року обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 557060,49 євро; граничний строк погашення по сумі 175820,49 євро становить - 20.07.2016 року, по сумі 289440,0 євро - 24.07.2016 року та по сумі 91800,0 євро - 26.07.2016 року. Відповідачем у акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 573028,26 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 27.01.2017 року №15383/260117 на суму 15900,55 євро, від 27.01.2017 року №14108/260117 на суму 242265,99 євро, від 09.02.2017 року №63414/070217 на суму 47174,01 євро, від 27.03.2017 року №45918/230317 на суму 8000,00 євро, від 03.04.2017 року №73828/310317 на суму 55000,00 євро, від 12.04.2017 року №89117/100417 на суму 53000,00 євро, від 25.04.2017 року №50480/210417 на суму 102242,37 євро та від 04.05.2017 року №62904/020517 на суму 49445,44 євро. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 175820,49 євро на 27 днів, по сумі 289440,00 євро - 27 днів, по сумі 207093,95 євро - 13 днів, по сумі 159919,94 євро - 46 днів, по сумі 151919,94 євро на -7 днів, по сумі 96919,94 євро - 9 днів, по сумі 43919,94 євро - 13 днів, по сумі 91800,00 євро - 115 днів та по сумі 33477,57 євро - 9 днів. Також, здійснено повернення коштів ВАТ «ГОМЕЛЬСКИЙ МЯСОКОМБІНАТ» на загальну суму 15967,87 євро, що засвідчено платіжним дорученням від 17.05.2017 №13;
- згідно з укладеного з ВАТ «Рогачевський МКК» договору від 17.03.2016 року №10 станом на 01.01.2017 року за позивачем обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 634271,94 євро; граничний строк погашення по сумі 71485,94 євро становить - 14.07.2016 року, по сумі 152786,00 євро - 17.07.2016 року, по сумі 225000,00 євро - 21.07.2016 року, по сумі 185000,00 євро - 08.09.2016 року. Відповідачем у висновках акту перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 634271,94 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 11.01.2017 року №03МТ170111157743 на суму 34271,94 євро, від 02.03.2017 року №03МТ170301327831 на суму 44370,86 євро, від 03.04.2017 року №03MT170403316494 на суму 50000,00 євро, від 24.05.2017 року №03МТ170524198477 на суму 61092,86 євро, від 24.05.2017 року №03МТ170524184209 на суму 20695,81 євро, від 25.05.2017 року №03МТ170524314422 на суму 171 100,00 євро, від 06.06.2017 року №03МТ170602317091 на суму 24570,21 євро, від 06.06.2017 року №03МТ170605164253 на суму 37914,00 євро, від 07.06.2017 року №03МТ170606169974 на суму 37914,00 євро, від 08.06.2017 року №03MT170608304000 на суму 37914,00 євро, від 08.06.2017 року №03МТ170607176703, на суму 37914,00 євро та від 09.06.2017 року №03 МТ170609177139 на суму 75888,00 євро. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 71485,94 євро на 11 днів, по сумі 37214,00 євро на 50 днів, по сумі 152786,00 євро на 61 день, по сумі 145629,14 євро на 32 дні, по сумі 95629,14 євро на 51 день, по сумі 13840,47 євро на 1 день, по сумі 225 000,00 євро на 145 днів, по сумі 67628,47 євро на 12 днів, по сумі 5000,00 євро на 1 день, по сумі 185 000,00 євро на 158. днів, по сумі 152000,00 євро на 1 день та по сумі 76000,00 євро на 1 день;
- згідно з укладеного з ПУП «КАЛІНКОВІЧСКИЙ МОЛОЧНИЙ КОМБІНАТ» договору від 17.03.2016 року №12 станом на 01.01.2017 року за позивачем обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 346144,0 євро, граничний строк погашення по сумі 59512,00 євро становив - 06.07.2016, по сумі 162252,00 євро - 11.07.2016 року, по суму 70380,00 євро - 13.07.2016 року, по суму 27000,00 євро - 11.09.2016 року та по суму 27000,00 євро - 13.09.2016 року. В акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 346144,00 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 06.03.2017 року №03МТ170303306875 на суму 50000,00 євро, від 20.03.2017 року №03МТ170317199711 на суму 40000,00 євро, від 06.06.2017 року №03МТ170605192011 суму 20000,00 євро, від 07.06.2017 року №03МТ 170607175677 на суму 30800,00 євро, від 10.07.2017 року №03МТ170607177459 на суму 50800,00 євро, від 05.09.2017 року №03МТ170830315941 на суму 50800,00 євро, від 06.10.2017 року №03МТ171005309436 на суму 50800,00 євро, від 10.11.2017 року №03МТ171109160154 на суму 10000,00 євро, від 11.12.2017 року №03МТ171208170692 на суму 10000,00 євро, від 11.01.2018 року №03МТ180111185508 на суму 10000,00 євро та від 02.02.2018 року №03МТ180201314993 на суму 22944,00 євро. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 59512,00 євро на 65 днів, по сумі 9512,00 євро на 14 днів, по сумі 92268,00 євро на 79 днів, по сумі 61780,00 євро на 78 днів, по сумі 41780,00 євро на 1 день, по сумі 10980,00 євро на 33 дні, по сумі 69984,00 євро на 191день, по сумі 30164,00 євро на 57 днів, по сумі 70380,00 євро на 248 днів, по сумі 49744,00 євро на 31 день, по сумі 27000,00 євро на 279 днів, по сумі 25944,00 євро на 35 днів, по сумі 15944,00 євро на 31 день, по сумі 5944,00 євро на 31 день, по сумі 27000,00 євро на 376 днів та по сумі 22944,00 євро на 22 дні;
- згідно з укладеного з СООО «БЕЛСИР» договору №14 від 17.03.2017 року позивачем було здійснено поставку товару нерезиденту на загальну суму 381704,00 євро, що засвідчено МД від 03.04.2017 року №103510 на суму 79028,00 євро, від 11.04.2017 року №103869 на суму 92752,00 євро, від 20.04.2017 року №104243 на суму 117612,00 євро, від 20.04.2017 року №104244 на суму 92312,00 євро, граничний строк надходження валютної виручки становив 30.09.2017 року, 08.10.2017 року, 17.10.2017 року відповідно. В акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 381704,00 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 28.07.2017 року №AWS53006/270717 на суму 58274,45 євро, від 31.08.2017 року №AWS49477/300817 на суму 57196,02 євро, від 29.09.2017 року №AWS96774/280917 на суму 133000,00 євро та від 19.10.2017 року №ASW28319/191017 на суму 133233,53 євро. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 133233,53 євро на 2 дні;
- згідно з укладеного з компанією КУП «Міноблмясомолпром - управляюча компанія холдинга «Мясомолпром» від 15.03.2017 року №19 позивачем було здійснено поставку товару нерезиденту на загальну суму 782690,00 євро, що засвідчено МД від 30.03.2017 року №103342 на суму 119784,00 євро, від 30.03.2017 року №103344 на суму 118266,00 євро, від 31.03.2017 року №103431 на суму 109388,00 євро, від 31.03.2017 року №103432 на суму 110400,00 євро, від 10.04.2017 року №103801 на суму 108468,00 євро, від 13.04.2017 року №103989 на суму 107916,00 євро та від 14.04.2017 року №104024 на суму 108468,00 євро, граничний строк надходження валютної виручки становив 26.09.2017 року, 27.09.2017 року, 07.10.2017 року,10.10.2017 року та 11.10.2017 року відповідно. Висновком Мінекономрозвитку України від 14.06.2017 року №632 вих. №4102-09/632 строк розрахунків на загальну суму 782690 євро по контракту від 15.03.2017 року №19 було продовжено, а саме: по сумі 119784 євро (з 27.09.2017 року до 31.12.2017 року), по сумі 118266 євро (з 27.09.2017 року до 31.12.2017 року), по сумі 109388 євро (з 28.09.2017 року до 31.12.2017 року), по сумі 110400 євро (з 28.09.2017 до 31.12.2017 року), по сумі 108468 євро (з 08.10.2017 року до 31.12.2017 року), по сумі 107916 євро (з 11.10.2017 року до 31.12.2017 року), по сумі 108468 євро (з 12.10.2017 року до 31.12.2017 року). В акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 782690,00 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 05.12.2017 року №03MT171204314306 на суму 11506,00 євро, від 13.12.2017 року 03МТ171212162557 на суму 20859,40 євро, від 21.12.2017 року №03МТ171220135062 на суму 8403,00 євро, від 26.12.2017 року №03МТ171222312693 на суму 21154,17 євро, від 28.12.2017 року 03МТ171228178953 на суму 21355,00 євро, від 01.02.2018 року №03МТ180131309826 на суму 80804,00 євро, від 03.03.2018 року №03МТ180302169468 на суму 50000,00 євро, від 20.04.2018 року №03МТ180420128241 на суму 40176,77 євро, від 01.06.2018 року 03МТ180531332511 на суму 60000,00 євро, від 07.08.2018 року №03МТ180806172468 на суму 64350,00 євро, від 04.09.2018 року №03МТ180903184977 на суму 82 236,84 євро, від 05.11.2018 року №03МТ181102198435 на суму 12376,24 євро, від 21.12.2018 року №03МТ181220329697 на суму 25000,00 євро, від 05.02.2019 року №03МТ190204167409 на суму 2000,00 євро, від 06.03.2019 року №03МТ 1903 06190707 на суму 3000,00 євро, від 14.03.2019 року №03МТ190314151257 на суму 3000,00 євро, від 08.04.2019 року №ASW19768/050419 на суму 2680,69. євро, від 15.04.2019 року №03МТ190412316518 на суму 7400,00 євро, від 02.05.2019 року №03МТ190429182633 на суму 30000,00 євро, від 20.05.2019 року №03МТ1905F7199678 на суму 8252,00 євро, від 28.05.2019 року №03МТ190527192367 на суму 16670,00 євро, від 31.05.2019 року №03МТ190530164374 на суму 31310,00 євро, від 04.06.2019 року №03МТ190603150448 на суму 13304,00 євро, від 18.06.2019 року №03МТ190614188658 на суму 5000,00 євро, від 03.07.2019 року №ASW3418/020719 на суму 69020,02 євро, від 19.07.2019 року №933/180719 на суму 5225,68 євро, від 02.08.2019 року №740/020819 на суму 25438,03 євро, від 29.08.2019 року №580/290819 на суму 25133,12 євро, від 23.09.2019 року №961/230919 на суму 12517,86 євро, від 26.09.2019 року №925308518 на суму 24517,18 євро. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 36506,43 євро на 32 дні, по сумі 118266,00 євро на 32 дні, по сумі 73968,43 євро на 30 днів, по сумі 23968,43 євро на 48 днів, по сумі 109388,00 євро на 110 днів, по сумі 93179,66 євро на 42 дні, по сумі 33179,66 євро на 67 днів, по сумі 110400,00 євро на 219 днів, по сумі 9229,66 євро на 28 днів, по сумі 108468,00 євро на 247 днів, по сумі 105460,82 євро на 62 днів, по сумі 93084,58 євро на 46 днів, сумі 68084,58 євро на 46 днів, по сумі 66084,58 євро на 29 днів, по сумі 63084,58 євро на 8 днів по сумі 60084,58 євро на 25 днів, по сумі 57403,89 євро на 7 днів, по сумі 50003,89 євро на 17 днів, по сумі 20003,89 євро на 18 днів, по сумі 11751,89 євро на 8 днів, по сумі 107916,00 євро ня 513 днів, по сумі 102997,89 євро на 3 дні, по сумі 71687,89 євро на 4 дні, по сумі 58383,89 євро на 14 днів, по сумі 53383,89 євро на 15 днів, по сумі 108468,00 євро на 549 днів, по сумі 92831,87 євро на 16 днів, по сумі 87606,19 євро на 14 днів, по сумі 62168,16 євро на 27 днів, по сумі 37035,04 євро на 25 днів, по сумі 24517,18 євро на 3 дні;
- згідно з укладеного з ТОВ «Тарасово» договору від 17.03.2017 року №18 позивачем було здійснено поставку товару нерезиденту на загальну суму 59400,00 євро, що засвідчено МД від 19.04.2017 року №104176 на суму 29700,00 євро та від 19.04.2017 року №104178 на суму 29700,00 євро, граничний строк надходження валютної виручки становив 16.10.2017 року. В акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року валютні виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 44400,00 євро, що засвідчено платіжними дорученнями від 22.05.2017 року №ASW30178/190517 на суму 20000,0 євро, від 19.07.2017 року №ASW08380/180717 на суму 10000,0 євро, від 30.08.2017 року №ASW29827/290817 на 9400,0 євро, від 07.09.2017 року №ASW57401/060917 на суму 3000,0 євро, від 15.09.2017 року №ASW84430/140917 на суму 2000,0 євро. Валютна виручка в сумі 15000,00 євро не надійшла. Станом на 30.09.2019 у позивача обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 15000 євро;
- згідно з укладеного з «ДП «ПУТЧИНО» договору від 28.03.2017 року №20 позивачем здійснено поставку товару нерезиденту на загальну суму 33660,00 євро, що засвідчено МД від 21.04.2017 року №104308, граничний строк надходження валютної виручки становив 18.10.2017 року. В акті перевірки зазначено, валютна виручка у сумі 33660,00 євро від нерезидента не надійшла. Станом на 30.09.2019 року у позивача обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість на суму 33660,00 євро.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Рост Агро» не заперечує факту несвоєчасного здійснення розрахунків вказаними контрагентами за вищезазначеними контрактами.
При цьому позивач зазначає, що у встановленому законодавством Республіки Білорусь порядку отримав виконавчі написи нотаріуса, які, на його думку, є підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та нарахування пені за неповернення валютної виручки. У зв`язку із цим, позивач вважає протиправними оскаржувані рішення відповідачів, якими не враховані дані обставини.
Так, згідно з Указом Президента Республіки Білорусь «Про внесення змін і доповнень до Указів Президента Республіки Білорусь» №195 від 10.08.2015 року, нотаріуси, із дотриманням порядку, прийнятого у даних указах, за вимогою юридичних осіб-кредиторів, здійснюють виконавчі написи, про стягнення усіх видів заборгованостей із боржників, якщо така заборгованість визнана божником письмово, наприклад шляхом підписання відповідного акту звірки. При наявності такого виконавчого напису і відсутності заперечень боржника, кредитор прямо передає цей документ до відповідного підрозділу управління юстиції для порушення виконавчого провадження і здійснення примусового стягнення заборгованості у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом Республіки Білорусь.
При цьому, відповідно до пункту 2 Указу Президента Республіки Білорусь «Про внесення змін і доповнень до Указів Президента Республіки Білорусь» №195 від 10.08.2015 року, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження вимоги: стягнення за якими, відповідно до законодавчих актів, здійснюється шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Тобто, відповідно до законодавства Республіки Білорусь виключається можливість розгляду клопотань щодо беззаперечних вимог у судовому порядку.
При цьому нотаріат є єдиним компетентним органом, який здійснює стягнення безспірної заборгованості у договірних відносинах між господарюючими суб`єктами резидентами України і Республіки Білорусь, які регулюються законодавством Республіки Білорусь.
Таким чином, нотаріуси за вимогою юридичних осіб-кредиторів здійснюють виконавчі написи про стягнення усіх видів заборгованостей із боржників, якщо така заборгованість визнана боржником письмово, наприклад шляхом підписання відповідного акта звірки. Отримання такого виконавчого напису є підставою для звернення у виконавчу службу для ініціювання виконавчого провадження про стягнення заборгованості у примусовому порядку.
Відтак, позивач був позбавлений права на звернення до судових органів, а звернення за виконавчим написом до нотаріуса у Республіці Білорусь колегія суддів вважає обставиною, з настанням якої зупиняється строки нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними договорами між юридичною особою резидентом України та юридичною особою резидентом Республіки Білорусь.
У зв`язку з чим, висновки акту перевірки щодо порушень валютного законодавства, зазначених в пп. 1, 2, 3, 4, 12, 14, 16, 17 п.5 глави 4, є безпідставними та необґрунтованими.
18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.
Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим - десятим.
29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок (крім чітко визначеного переліку видів перевірок) на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.
Водночас, 04 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.
Відповідно до зазначеного пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року №909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 лютого 2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема: документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.
Таким чином, виникла колізія між нормами ПК України та Постановою КМУ №89 в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.
При цьому, у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21 Верховний Суд виклав правову позицію, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась. Виходячи зі змісту пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України. Верховний Суд дійшов висновку, що за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України і в постанові Кабінету Міністрів України - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.
У постанові від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування постанови КМУ №89 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що постанова КМУ №89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України не може вважатися складовою податкового законодавства і не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.
Отже, податковий орган призначив і провів документальну планову виїзну перевірку позивача за відсутності визначеного законом права під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №380/12782/22.
Питання щодо впливу таких процедурних порушень на правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення відповідної податкової перевірки, також вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом. У постановах від 28 грудня 2022 року у справах №420/22374/21, №540/5445/21, №160/14248/21, від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі №160/24072/21, від 01 вересня 2022 року у справі №640/16093/21 Верховний Суд констатував, що проведення перевірки на підставі постанови КМУ №89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі №160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.
Підсумовуючи викладене, податкове повідомлення-рішення відповідача 1 від 19.04.2021 року №00021650701 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування рішення ДПС № 3431/6/99-00-06-01-02-06 від 22 лютого 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.
Вказане рішення ДПС прийнято за наслідками вирішення податкового спору в досудовому порядку, не є актам реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності та не породжують для платника жодних правових наслідків, у зв`язку з чим правові підстави для визнання їх незаконними та скасування відсутні, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Стаття 56 Податкового кодексу України регулює питання оскарження рішень контролюючих органів.
Так, указаною статтею встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.
Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси інших осіб.
Виходячи із положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
У свою чергу неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Рішення ДПС України про результати розгляду скарги у цій справі не є юридично значимими для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 640/15530/19.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що в задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення ДПС № 3431/6/99-00-06-01-02-06 від 22 лютого 2022 року необхідно відмовити.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Агро» до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання неправомірним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення, рішення ДПС задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 00021650701 від 19.04.2021 року в частині, яка стосується порушень валютного законодавства, зазначених в пп. 1, 2, 3, 4, 12, 14, 16, 17 п. 5 глави 4 акта перевірки № 1462/16-31-07-01-10/31000550 від 16.03.2021 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Єгорова Н.М.

                                                                                                    Чаку Є.В.
Повний текст виготовлено: 25 червня 2024 року.