Постанова                               
Іменем України                     
 
17 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 303/4331/23
провадження № 61-17928св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,             Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
 
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2023 року у складі судді  Монич В. О. та постанову Закарпатського апеляційного суду                             від 13 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П.,                      Мацунича М. В. і Фазикош Г. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позову
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 року у справі                                    № 308/3590/18 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина               ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня                2018 року шлюб між сторонами розірвано та стягнено з нього на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Однак з моменту набрання законної сили рішенням його матеріальне становище істотно змінилося. 14 жовтня 2022 року він зареєстрував шлюб                    з ОСОБА_5 та у зв`язку з погіршенням стану його бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснює постійний догляд за нею і матеріально її забезпечує з початку 2023 року, оскільки бабуся проживає з ними, що є підставою для зменшення розміру стягнених рішенням суду аліментів. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області рішенням від 05 вересня 2023 року позов задовольнив. Зменшив розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2018 року, і стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю позивачем підстав для зменшення стягненого розміру аліментів на утримання сина.  
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Закарпатський апеляційний суд постановою від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня            2023 року - без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована законністю й обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї та їх узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду,ОСОБА_2 просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                           від 05 вересня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду                  від 13 листопада 2023 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі             № 715/2073/20, від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18, від 16 вересня 2020 року у справі  № 565/2071/19, від 25 вересня 2019 року у справі                  № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справ № 554/335/20, від 05 лютого              2020 року у справі № 664/252/19; суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.   
01 березня 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , мотивований законністю й обґрунтованістю ухвалених у справі судових рішень.  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. 
 
19 лютого 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2018 року, ухваленим у справі № 308/3590/18, шлюб між сторонами розірвано, з ОСОБА_1 стягнено аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                  в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Постановою головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ярешка Д. В. від 29 січня 2020 року на підставі виконавчого листа № 308/3590/18 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (ВП № НОМЕР_1). 
 
14 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_7   зареєстровано шлюб. 
 
Згідно з довідкою приватного підприємства «Ужгородський будинковий сервіс» від 05 січня 2023 року № 2 ОСОБА_1 проживає без реєстрації   разом із дружиною ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 . 
 
Відповідно до медичного висновку від 12 січня 2023 року № 18 ОСОБА_6  має порушення функцій організму, через що не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує постійного догляду.
 
У відповіді на адвокатський запит від 08 травня 2023 року сімейний лікар-терапевт Слава В. Ю. зазначив, що ОСОБА_6 в силу вікових змін має ряд захворювань, які потребують постійного контролю та регулярного прийому відповідних лікарських засобів. 
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах,  викладеного  у  постанові  Верховного  Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                 у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм                        права  в   межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що   касаційна   скарга  підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями            в судовому процесі.
 
Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження. Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.
 
Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:                1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (пункт 1 частини перша та друга статті 274 ЦПК України).
 
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України).
 
При цьому законодавством визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).
 
Предметом спору у цій справі є зменшення розміру аліментів на дитину, стягнених рішенням суду.
 
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалою від 22 травня            2023 року відкрив провадження у цій справі та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
 
Проте, ураховуючи предмет і правові підстави позову (зменшення розміру аліментів), ця справа є справою, що виникає із сімейних правовідносин, тому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Аналогічний правовий висновок щодо вирішення вказаного процесуального питання викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2024 року                  у справі № 676/2582/23, від 24 січня 2024 року у справі № 752/1058/23,                        від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц. 
 
Усупереч веденим нормам процесуального права суд першої інстанції розглянув і вирішив справу у спорі, що виникає із сімейних правовідносин,                в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
 
Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що в цій справі спір виник із сімейних відносин та не стосувався стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплати додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміни способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, а тому ця справа не могла бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, і дійшов помилкового висновку про можливість залишення без змін рішення суду першої інстанції.  
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова  апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно частково задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Оскільки встановлено підстави для скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду, то інші підстави відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не аналізує.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                                      її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев
                                                                                                            Є. В. Коротенко
                                                                                                            В. М. Коротун
                                                                                                            М. Ю. Тітов