ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року	Львів	Справа № 460/24502/23 пров. № А/857/236/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Запотічного І.І. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання ознайомити з матеріалами перевірки за дисциплінарною скаргою (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 21.11.2023р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльності відповідача Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Рівненській обл. щодо ненадання можливості йому ознайомитися з матеріалами перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р.; зобов`язати відповідача ГУ НП в Рівненській обл. ознайомити ОСОБА_1 з матеріалами перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., з можливістю отримання копії таких матеріалів, або направити (вручити) позивачу належним чином засвідчені копії усіх матеріалів такої перевірки (а.с.1-3, 8).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.10-11).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Рівненській обл. щодо ненадання ОСОБА_1 копій матеріалів перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., окрім матеріалів, що містять конфіденційну інформацію, інформацію з обмеженим доступом, відомості або матеріали кримінального провадження, розголошення та отримання яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення; зобов`язано ГУ НП в Рівненській обл. надати ОСОБА_1 матеріали перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., окрім матеріалів, що містять конфіденційну інформацію, інформацію з обмеженим доступом, відомості або матеріали кримінального провадження, розголошення та отримання яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.33-36).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ НП в Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.37-40).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 було подано скаргу на дії слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП Вовтонюк С.В. при розслідуванні кримінального провадження № 12019180010005411. Слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 .
Отже, у цьому кримінальному провадженні позивач не набув статусу сторони кримінального провадження, а є лише його учасником, а саме – заявником.
Разом з тим, ст.222 КПК України визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і втому обсязі, в якому вони визначають можливим. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом. 
Водночас, КПК України передбачено перелік учасників кримінального провадження, яким надається відповідна інформація з приводу досудового розслідування.
За результатами розгляду дисциплінарної скарги позивача підготовлено доповідну записку, в якій викладені відомості, що стосуються перевірки, а також міститься інформація про хід досудового розслідування із зазначенням проведених слідчих (розшукових) дій.
Отже, ознайомити заявника з матеріалами перевірки за його скаргою неможливо, оскільки в цих матеріалах наявні відомості досудового розслідування, а ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні не має процесуального статусу особи, якій відповідно до вимог КПК можна розголошувати такі відомості.
Окрім того, Законом України «Про звернення громадян» не передбачено надання копій матеріалів спірної перевірки.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має право ознайомитися з матеріалами перевірки. Ознайомлення з матеріалами перевірки здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації під час розгляду заяви чи скарги виконавець повинен скласти про це мотивовану постанову. Якщо до органу (підрозділу) поліції надійшло звернення громадянина з вимогою ознайомлення (надання копії) зі скаргою (заявою), яка надійшла до органу (підрозділу) поліції стосовно нього від третіх осіб, для ознайомлення громадянину надається копія скарги (заяви) у частині, що його стосується, без розкриття персональних даних автора скарги (заяви), з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
За своєю правовою природою матеріали перевірки, проведеної за дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 від 19.05.2023р., не містять у собі виключно відомості або матеріали кримінального провадження № 12019180010005411, розголошення та отримання позивачем яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже, позивач відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» має право на отримання відповідних матеріалів. 

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 скерував на електронну пошту ГУ НП в Рівненській обл. скаргу щодо вчинення дисциплінарного проступку слідчим СВ Дубенського РВП ГУНП ОСОБА_3 , що виразився у неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019180010005411 від 04.09.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України та з інших питань. 
Листом ГУ НП в Рівненській обл. вих. № Г-519/24/02-2023 від 22.06.2023р. ОСОБА_1 проінформовано про розгляд його скарги в порядку Закону України «Про звернення громадян». Також роз`яснено правові підстави оскарження дій чи бездіяльності слідчих, а також результатів розгляду звернення.
05.07.2023р. позивач звернувся до ГУ НП в Рівненській обл. із заявою про ознайомлення з матеріалами перевірки або направлення копій всіх матеріалів перевірки, проведеної за його скаргою від 19.05.2023р. на дії слідчого СВ Дубенського РВП ГУ НП в Рівненській обл. ОСОБА_3 при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019180010005411 від 04.09.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України (а.с.6 і на звороті).
ГУ НП в Рівненській обл. листом № Г-689/24/02-23 від 04.08.2023р. повідомив позивача про відмову в ознайомленні з матеріалами перевірки за його скаргою на дії слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській обл. ОСОБА_3 при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019180010005411, оскільки в даних матеріалах наявні відомості досудового розслідування. Статтею 222 КПК України визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і втому обсязі, в якому вони визначають можливим. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом. Забезпечення нерозголошення даних кримінального провадження є як однією із гарантій установлення істини, так і захисту прав і свобод людей, які стали учасниками процесу. Водночас, КПК України передбачено перелік учасників кримінального провадження, яким надається відповідна інформація з приводу досудового розслідування. Відповідно до ст.36 КПК нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснює прокурор у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадження з його початку до завершення. Крім того, ст.30 КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження. Розгляд скарг на такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ст.306 КПК України здійснюється слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу (а.с.7 і на звороті).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання можливості ознайомитися з матеріалами перевірки, проведеної за дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., з можливістю отримання копії таких матеріалів, або направити (вручити) позивачу належним чином засвідчені копії усіх матеріалів такої перевірки, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України № 393/96-ВР від 02.10.1996р. «Про звернення громадян» /далі Закон № 393/96-ВР/, Законом України № 2297-VI від 01.06.2010р. «Про захист персональних даних» /далі Закон № 2297-VI/, Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України № 930 від 15.11.2017р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції /МО/ України 11.12.2017р. за №1493/31361 /далі Порядок № 930/.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. 

Відповідно до преамбули Закону № 393/96-ВР цей закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Згідно ст.3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до ч.6 ст.5 Закону № 393/96-ВР письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Приписами ч.1 ст.14 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Згідно з ст.19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Приписами ст.20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з пп.42 п.4 Положення про Національну поліцію, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 877 від 28.10.2015р., Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.
Єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян установлює Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах ГП України, затв. наказом МВС України № 930 від 15.11.2017р. /надалі Порядок № 930/.
Дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».
Згідно з п.5 розділу І Порядку № 930 громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.
Процедура розгляду звернень громадян, оформлення результатів розгляду звернень та надання відповідей заявникам унормована розд. IV Порядку № 930.
Так, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.
Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.
Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.
Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.
Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені ст.8 Закону № 393/96-ВР.
За правилами ст.18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, знайомитися з матеріалами перевірки.

Як вбачається з матеріали справи, позивач ОСОБА_1 , керуючись положеннями Закону № 393/96-ВР, скерував до ГУНП в Рівненській обл. заяву від 05.07.2023р. про ознайомлення з матеріалами службової перевірки його дисциплінарної скарги про вчинення слідчим слідчого відділу Дубенського РВП ГУ НП в Рівненській обл. ОСОБА_3 дисциплінарного проступку з можливістю отримати всі необхідні копії матеріалів такої перевірки або направити позивачу належним чином засвідчені копії усіх матеріалів перевірки, проведеної за скаргою останнього про вчинення слідчим слідчого відділу Дубенського РВП ГУ НП в Рівненській обл. ОСОБА_3 дисциплінарного проступку.
Отже, у розглядуваному випадку, позивач, звертаючись до суб`єкта владних повноважень, фактично реалізував своє право у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», на отримання інформації з приводу розгляду його дисциплінарної скарги.
Однак, ГУ НП в Рівненській обл. листом № Г-689/24/02-23 від 04.08.2023р лише повідомив позивача, з посиланням на положення КПК України, про неможливість ознайомлення з матеріалами перевірки за такою скаргою, оскільки в цих матеріалах наявні відомості досудового розслідування.
Згідно доповідної записки від 04.08.2023р. у ході службової перевірки в СУ ГУ НП вивчалися матеріали кримінального провадження, долучено довідку про хід досудового розслідування із зазначенням проведених слідчих (розшукових) дій та копії необхідних підтверджуючих процесуальних документів. За результатами проведеної службової перевірки встановлено, що слідчим СВ Дубенського РВП ГУ НП Вовтонюк С.В. під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019180010005411 проведено ряд необхідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, та на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. З метою швидкого, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження у кримінальному провадженні № 12019180010005411 слідчим управлінням ГУ НП надано письмові вказівки в порядку ст.39 КПК України. Копію вказаної скарги скеровано до СВ Дубенського РВП ГУ НП для подальшого дослідження в межах досудового розслідування у кримінальному провадження, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, та за результатами додатково повідомити заявника (а.с.21-22)

Відповідно до ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Отже, у кримінальному провадженні № 12019180010005411 позивач не набув статусу сторони кримінального провадження, а є лише його учасником, а саме – заявником.
Приписами ч.2 ст.60 КПК України передбачено, що заявник має право: 
1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи;
3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Водночас відповідач у листі № Г-689/24/02-23 від 04.08.2023р. вказав, що ознайомити заявника з матеріалами перевірки за скаргою є неможливим, оскільки в цих матеріалах наявні відомості досудового розслідування, а позивач у вказаному кримінальному провадженні не має процесуального статусу особи, якій відповідно до вимог КПК України можна розголошувати такі відомості.

Згідно з ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч.1 ст.221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Статтею 222 КПК України передбачено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Таким чином, інформацію (відомості), що отримана (отримані) у кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до закриття кримінального провадження, може бути надано на відповідний адвокатський запит лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Відтак, надання на звернення позивача інформації або копії матеріалів службового розслідування, які є одночасно відомостями або матеріалами кримінального провадження № 12019180010005411, окрім відомостей, визначених положеннями ч.2 ст.60 КПК України, може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, чим було б порушено вимоги КПК України. 

Водночас, як правильно зауважив суд першої інстанції, у розглядуваній справі предметом є бездіяльність ГУ НП в Рівненській обл. щодо ненадання можливості ознайомитися ОСОБА_1 з матеріалами перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р. та зобов`язання відповідача ознайомити позивача з матеріалами перевірки, проведеної за дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., з можливістю отримання копії таких матеріалів, або направити (вручити) позивачу належним чином засвідчені копії усіх матеріалів такої перевірки.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що за своєю правовою природою матеріали перевірки, проведеної за дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 від 19.05.2023р., не містять у собі виключно відомості або матеріали кримінального провадження № 12019180010005411, розголошення та отримання позивачем яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже, позивач відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» має право на отримання відповідних матеріалів. 

Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має право ознайомитися з матеріалами перевірки. Ознайомлення з матеріалами перевірки здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації під час розгляду заяви чи скарги виконавець повинен скласти про це мотивовану постанову.
Якщо до органу (підрозділу) поліції надійшло звернення громадянина з вимогою ознайомлення (надання копії) зі скаргою (заявою), яка надійшла до органу (підрозділу) поліції стосовно нього від третіх осіб, для ознайомлення громадянину надається копія скарги (заяви) у частині, що його стосується, без розкриття персональних даних автора скарги (заяви), з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

З огляду на викладене, у разі наявності у матеріалах перевірки, проведеної за дисциплінарною скаргою позивача від 19.05.2023р., конфіденційної інформації, інформації з обмеженим доступом, відомостей або матеріалів кримінального провадження, розголошення та отримання яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, про що стверджує відповідач, останній зобов`язаний був надати копії вказаних матеріалів із прихованнями (ретушуванням) такої інформації, а не обмежувати доступ позивача до всіх матеріалів перевірки.

За таких обставин і правового врегулювання апеляційний суд дійшов висновку про протиправність допущеної відповідачем бездіяльності, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 копій матеріалів перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., окрім матеріалів, що містять конфіденційну інформації, інформацію з обмеженим доступом, відомості або матеріали кримінального провадження, розголошення та отримання яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення.
Отже, судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 матеріали перевірки, проведеної за його дисциплінарною скаргою від 19.05.2023р., окрім матеріалів, що містять конфіденційну інформації, інформацію з обмеженим доступом, відомості або матеріали кримінального провадження, розголошення та отримання яких може безпосередньо вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ НП в Рівненській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2023р. в адміністративній справі № 460/24502/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Національної поліції в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 12.04.2024р.