16.05.24
22-ц/812/731/24
Провадження № 22-ц/812/731/24         

П О С Т А Н О В А 
іменем України

15 травня 2024 року                                                      м. Миколаїв
справа № 478/1274/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 24 січня 2024 року суддею Іщенко Х.В. в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено того ж дня), у цивільній справі за позовом 
Акціонерного товариства комерційний банк «ПриатБанк» до
ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 23 липня 2010 року ОСОБА_1  підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приват Банк". У подальшому, ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток, отримала картку. Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами, які містяться на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Проте, внаслідок неналежного виконання позичальницею взятих на себе зобов`язань, станом на 17 вересня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 62459,71 грн, з яких 47 365 грн за тілом кредиту та 15 094, 71 грн за відсотками.
Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася. Проте, у судове засідання, призначене на 13 год 20 хв 28 листопада 2023
року подала клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на заволодіння кредитними коштами невстановленою особою та наявність кримінального провадження щодо цієї обставини.
Ухвалою Казанківського районного суду від 28 листопада 2023 року у задоволенні клопотання відмовлено. 
Справу призначено до розгляду на 13 год 30 хв 13 грудня 2024 року.
13 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою та надала довідку КНП Казанківський центр первинної медико-санітарної допомоги» про те, що цього дня – 13 грудня 2024 року вона звернулася на прийом до лікаря та їй встановлено діагноз: гіпертонічний криз неускладнений.
Суд відклав розгляд справи на 14 годину 24 січня 2024 року.
У судове засідання 24 січня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2024 року позов задоволено, з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 62 459,71 грн кредитної заборгованості.
Рішення мотивоване доведеністю порушення цивільного (майнового) права позивача по отриманню від відповідачки кредитної заборгованості.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та зупинити провадження у справі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що вона прибула до суду у призначений для судового засідання час, проте судове засідання не відбулося. Секретар судового засідання повідомила їй результат розгляду справи та запропонувала чекати направлення судового рішення засобами поштового зв`язку. Такі дії секретаря судового засідання позбавили її можливості надати суду докази викрадення коштів з її карткового рахунку.
Крім цього зазначала, що суд першої інстанції залишив поза увагою шістнадцятий рядок виписки по кредитному рахунку за період 20 вересня 2013 по 22 вересня 2023 року, з якого вбачається, що 08 листопада 2022 року банк зняв з її рахунку «Скарбничка» кошти на погашення кредиту і на рахунку залишилося 60 грн.
Також посилалася на те, що у період з травня 2022 року по 13 листопада 2023 року вчинено 43 викрадення коштів з рахунків громадян, у тому числі з її рахунку. З цієї підстави Баштанським РУП ГУНП у Миколаївській області відкрито кримінальне провадження, що на думку апелянтки є підставою для зупинення провадження у справі.
Узагальнені доводи інших учасників 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу банк не скористався.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимога рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 23 липня 2010 року ОСОБА_1  підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приват Банк".
Анкета-заява містить анкетні дані, контактну інформацію та підпис позичальниці.
Своїм підписом в анкеті-заяві позичальниця засвідчила свою згоду на те, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона зобов`язується виконувати зазначені умови та правила надання банківських послуг.
Крім цього до матеріалів справи додано: Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту. Ці документи підпису ОСОБА_1 не містять.
Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачці картковий рахунок та видав кредитну картку, якою остання активно користувалася.
Також з виписки за договором вбачається, що 08 листопада 2022 року з належної відповідачці картки 4149437866824764 «Скарбничка» на погашення заборгованості переведено 100 грн. Після цієї операції на карті «Скарбничка» залишилося 60 грн.
03 грудня 2022 року з належної ОСОБА_1 картки НОМЕР_1 на іншу картку переведено 29 000 грн та 19 000 грн, та комісія за перерахування коштів 1 157,90 грн та 760 грн відповідно.
У подальшому на суму кредитної заборгованості нараховувалися проценти та їх розмір станом на 17 вересня 2023 року склав 15 094, 71 грн.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Матеріали справи, яка переглядається, не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів і з умов розуміла позичальниця та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком, розмірах і порядках нарахування.
Згідно з приписами Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам (ст. 2, 3, 4 Закон України Про споживче кредитування ).
Стаття 9 Закон України "Про споживче кредитування" визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону).
Частиною третьою статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12).
Відповідно до статті 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Таким чином, доданий до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту не може свідчити про погодження сторонами усіх істотних умов договору, оскільки містить умови щодо кредитування декількома кредитними продуктами у вигляді кредитних карт Універсальна, Універсальна Gold та інші. Поряд з цим, зі змісту паспорту споживчого кредиту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Встановивши наведене вище, колегія суддів враховує також, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 звертає увагу на те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а нарахування відсотків за кредитним договором є безпідставним та стягненню не підлягає.
Щодо зняття кредитних коштів шахрайським шляхом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В апеляційній скарзі відповідачка зазначає, що зняття грошових коштів з її картки шахрайським шляхом підтверджується відкритим Баштанським РУП ГУНП у Миколаївській області кримінальним провадженням. 
Проте, інформації щодо стадії розгляду її заяви за вказаним кримінальним провадженням ОСОБА_1 не надала. 
Витяг з ЄДРДР, який був наданий відповідачкою суду першої інстанції, датований 16 листопада 2023 року, отже актуальної інформації щодо результатів розгляду заяви відповідачки не містить.
Таким чином, оскільки суд переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає посилання апелянтки на заволодіння її коштами шахрайським шляхом недоведеним.
З цієї підстави апеляційний суд вважає, що стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим.

При цьому, як вбачається з судового рішення, у ньому не зазначено складових кредитної заборгованості, а саме – не відокремлено розмір заборгованості за тілом кредиту та за процентами.
За таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений можливості змінити судове рішення в частині процентів за користування кредитними коштами.
Отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, тільки в частині заборгованості за тілом кредиту.
Оскільки з виписки по кредитному рахунку та з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17 вересня 2023 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 47 365 грн, то саме ця сума підлягає стягненню. 
З огляду на викладене вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за тілом кредиту, яка виникла станом на 17 вересня 2023 року у розмірі 47 365 (сорок сім тисяч триста шістдесят п`ять) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук
Судді:                                                Т.В.Крамаренко
       В.І.Темнікова        

---------------------------------
Повну постанову складено 16 травня 2024 року