Номер провадження: 33/813/889/24
Номер справи місцевого суду: 495/12052/23 
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В. 
Доповідач Стахова Н. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стахової Н.В., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.2 КУпАП.
Притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 січня 2024 року поновлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв П.О. строк на апеляційне оскарження постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв П.О. на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 07 листопада 2023 року залишено без задоволення.
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07листопада 2023 року у залишено без змін.
01 березня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року.
В обґрунтування заяви про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова отримана засобами поштового зв`язку членом сім`ї 20 листопада 2023 року, однак ОСОБА_1 отримати її не міг, оскільки 09 листопада 2023 року перетнув державний кордон України, а тому вважає що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , перевіривши матеріалами справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, за наступних підстав.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження чи ознайомлення з її змістом.
Апеляційна скарга на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП подана 01 березня 2023 року, тобто, поза межами строку, встановленого ст. 294 КУпАП.
Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Між тим у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не зазначені обставини, які б об`єктивно свідчили про пропуск цього строку з поважної причини.
Оцінюючи наведені причини пропуску строку, апеляційний суд зазначає, що оскаржувана постанова отримана засобами поштового зв`язку членом сім`ї ОСОБА_1  20 листопада 2023 року,з її змістом він ознайомився 20 та 21 листопада 2023 після її отримання, як зазначає ОСОБА_1 з 09 листопада 2023 року він перебуває за кордоном. 
Зазначені обставини свідчать про те, що поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення матеріали справи не містять.
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не свідчать про їх поважність, в зв`язку з чим відсутні законні підстави для його поновлення.
Підсумовуючи наведе вище, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року не встановлено, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження потрібно відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2023 року повернути особі, що її подала.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Н.В. Стахова