ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №335/8374/23                         Головуючий в 1 інст.Соболєва І.П.
Провадження №33/807/97/24                                 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.5 ст.126КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року                                                місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвоката Стариченка М.П., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Стариченка М.П. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) років, з оплатним вилученням транспортного засобу «Peugeot 206», д.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, колір – 8-сірий, VIN – НОМЕР_2 ,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду, 25 серпня 2023 року о 08:23 год. в м.Запоріжжі, бул.Шевченка, буд.147, ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі «Пежо 206», д.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року, раніше притягався до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП відповідно до постанови від 04 листопада 2022 року ЕАР 6122130. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п.2.1а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР України).

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Стариченко М.П. просить змінити постанову суду першої інстанції шляхом виключення з її резолютивної частини застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк (шість) років та оплатного вилучення транспортного засобу, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд розглядаючи справу в частині накладеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років, не з`ясував повністю усіх обставин, за якими ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Зауважує, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія, що підтверджується довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції.
Разом з тим, звертає увагу, що відповідно до позиції Верховного Суду України в Постанові Пленуму від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Враховуючи, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, він не є водієм у розумінні пункту 1.10 ПДР України, а отже до нього не може бути застосоване стягнення у виді позбавлення права, якого він не мав.
Окрім цього, вказує на те, що суд першої інстанції, притягуючи ОСОБА_1 до відповідальності, застосував в цілому занадто суворе стягнення, застосувавши до нього декілька видів стягнень.
Зокрема, суд поряд з основними стягненнями застосував додаткове - оплатне вилученням транспортного засобу «Peugeot 206», не з`ясувавши обставини, які пом`якшують покарання, та не врахувавши в повній мірі особу правопорушника, учасника бойових дій.
Зазначає, що суд першої інстанції не навів належних мотивів вилучення даного транспортного засобу.
Окрім того, при накладенні на ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.33 КУпАП, не в повній мірі з`ясував та врахував відомості про особу порушника та обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Зауважує, що ОСОБА_1 , вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає повністю, щиро розкаюється; від його дій шкідливих наслідків не настало; за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 також є військовослужбовцем за мобілізацією, подружжя має 3 дітей, двоє з яких є неповнолітніми ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Захисник вважає, що вказані обставини слід враховувати як такі, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не заперечує проти застосування до нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн без позбавлення його права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також, звертає увагу на те, що постановою суду з ОСОБА_1 було стягнуто судовий збір розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Проте, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та, відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір», підлягає звільненню від сплати судового збору.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвоката Стариченка М.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Суд першої інстанції в цілому цих вимог закону дотримався при розгляді даної справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, ніким не оспорюється, а тому судове рішення в зазначеній частині судом апеляційної інстанції не переглядається відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП.

В той же час, з оскаржуваної постанови суду убачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП і на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 800 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 копійок, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) років та з оплатним вилученням транспортного засобу «Peugeot 206», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, колір – 8-сірий, VIN – НОМЕР_2 .

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності накладення на ОСОБА_1 окремих адміністративних стягнень, виходячи з такого.
Згідно з вимогами ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення, зокрема, у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Суд дійшов правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення як штраф у розмірі, вказаному в оскаржуваній постанові.
Разом з цим, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 років, з огляду на таке.
Пунктом п`ятим статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень може застосовуватись таке адміністративне стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
В свою чергу, згідно з наявними в матеріалах справи відомостями, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, про що вказує і сторона захисту в апеляційній скарзі.
Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Викладене судом першої інстанції не враховано та безпідставно накладено на ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Окрім того, при накладенні на ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.33 КУпАП, не в повній мірі з`ясував та врахував відомості про особу порушника та обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся; від його дій шкідливих наслідків не настало; відповідно до долучених стороною захисту документів, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, одружений, виховує 3 дітей, двоє з яких є неповнолітніми. 
Вказані обставини суд апеляційної інстанції враховує як такі, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду першої інстанції в частині накладених на ОСОБА_1 адміністративних стягнень підлягає зміні з виключенням з неї таких стягнень як позбавлення права керування транспортним засобом та оплатне вилучення транспортного засобу «Peugeot 206», д.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, колір – 8-сірий, VIN – НОМЕР_2 .

З доводами сторони захисту про те, що ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, підлягає звільненню від судового збору, суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на таке. 
Як зазначено вище, ОСОБА_1 дійсно є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 05 березня 2019 року. Дане посвідчення безтермінове та дійсне на всій території України (арк. справи №43).
Проте, за змістом положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у всіх судових інстанціях лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, що до цього випадку не відноситься. 
Що стосується клопотання сторони захисту від 09 січня 2024 року про закриття провадження в цій справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП – через закінчення на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції строків накладання адміністративного стягнення, то суд апеляційної інстанції вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно з встановленими судом обставинами, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 25 серпня 2023 року.
На момент розгляду справи судом першої інстанції - 26 жовтня 2023 року строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП (три місяці з дня вчинення правопорушення), не закінчились.
Тому, підстави для закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні, а думка сторони захисту про протилежне не узгоджується з положеннями законодавства України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Стариченка М.П. задовольнити.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2023 року стосовно  ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП змінити.
Виключити з постанови накладені на ОСОБА_1 адміністративні стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) років та оплатне вилучення транспортного засобу «Peugeot 206», д.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, колір – 8-сірий, VIN – НОМЕР_2 .
У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 335/8374/23