ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 березня 2024 року
м. Київ
Справа № 711/2287/22
Провадження № 51-6939 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої  судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
засудженого (відеоконференція)                               ОСОБА_6 ,
захисника (відеоконференція)                                    ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022250310000716, за  обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, без постійного місця проживання, раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Придніпровський районний суд м. Черкаси вироком від 05 травня 2023 року визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначив йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців.
На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців.
Згідно з вироком ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, повторно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинив кілька крадіжок з торгівельної зали магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що у м. Черкаси по вулиці Небесної Сотні, 105, а саме:
19 квітня 2022 року приблизно о 15:29 год. взяв із полиці дві котушки безінерційні «FASHERMAN», вартістю 190,83 грн. за одну штуку, загальною вартістю 381,66 грн (без ПДВ), які сховав у власний рюкзак та пройшов через касову зону, не оплативши вказаний товар, після чого покинув приміщення магазину і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд;
20 квітня 2022 року приблизно о 12:12 год. взяв із полиці три котушки безінерційні «FASHERMAN», вартістю 207,50 грн за одну штуку, та ключ-голівку універсальний з ручкою, вартістю 99,17 грн, загальною вартістю 721,67 грн (без ПДВ), які сховав у власний рюкзак та пройшов через касову зону, не оплативши вказаний товар, після чого покинув приміщення магазину і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд;
22 квітня 2022 року приблизно о 13:04 год. взяв з полиці два набори ключів гайкових вартістю 165,83 грн за одну штуку, загальною вартістю 331,66 грн (без ПДВ), які сховав у власний рюкзак та пройшов через касову зону, не оплативши вказаний товар, після чого покинув приміщення магазину і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд;
26 квітня 2022 року приблизно о 12:41 год. взяв із полиці прожектор вартістю            124,17 грн, ліхтарик вартістю 140,83 грн, набір інструментів вартістю 57,50 грн, загальною вартістю 322,50 грн (без ПДВ), які сховав у власний рюкзак та пройшов через касову зону, не оплативши вказаний товар, після чого покинув приміщення магазину і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, 27 квітня 2022 року приблизно о 17:20 год. ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, знаходячись в приміщенні торгівельної зали магазину «Аврора»  ТОВ «Вигідна покупка», що у м. Черкаси по вулиці Небесної Сотні, 105 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяв з полиці котушку безінерційну вартістю 207,50 грн (без ПДВ) та три прожектори вартістю 124,17 грн (без ПДВ) за штуку, які сховав у власний рюкзак та пройшов через касову зону, не оплативши за вказаний товар, однак біля виходу з магазину був затриманий працівниками. Таким чином ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 10 серпня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Захисник вважає, що винуватість ОСОБА_6 не доведена поза розумним сумнівом, в основу вироку покладено неналежні і недопустимі докази, що залишилось без оцінки апеляційного суду, який не навів підстав, з яких відхилив доводи апеляційної скарги сторони захисту.
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження суми завданої ТОВ «Вигідна покупка» шкоди, оскільки в магазині не проводилась інвентаризація, тому неможливо встановити наявність чи відсутність певного товару, а тому і факт його зникнення. Наявні в матеріалах акти інвентаризації складені без врахування  вимог «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», відсутній наказ про призначення інвентаризаційної комісії та проведення інвентаризації.
Про ці обставини зазначалось у апеляційній скарзі, що, на переконання захисника, залишилось без належної оцінки апеляційного суду, тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Крім цього, захисник вказує на розбіжності у вартості товару, зазначеній у інвентаризаційних описах та в обвинувальному акті, що, на його думку, вказує на відсутність такого товару в магазині, а тому й на відсутність факту крадіжки.
Також захисник з посиланням на практику Верховного Суду вказує на недопустимість як доказів протоколів впізнання за фотознімками, оскільки свідки, з якими проводились такі впізнання, були працівниками магазину і бачили ОСОБА_6 раніше на відео та особисто під час затримання. Ці доводи також не були перевірені апеляційним судом і в ухвалі не наведено підстав, з яких їх визнано необґрунтованими.
Крім цього, захисник та засуджений в судовому засіданні указали, що кваліфікація дій ОСОБА_6 є неправильною, адже вчинені ним злочини не були пов`язані з умовами воєнного стану. При цьому засуджений не заперечував, що вчинив указані вище дії, однак вважає, що вони мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності. 
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та захисник підтримали подану касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.
Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
 
Мотиви Суду
За змістом статей 433, 438 КПК України, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину в цілому. 
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, мають бути зазначені узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Перевіривши кримінальне провадження в касаційному порядку, колегія суддів вбачає, що вказаних вимог закону суди дотрималися.
Щодо тверджень захисника про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості засудженого, а також про незгоду сторони захисту з оцінкою доказів, колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що на обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, суд послався на показання свідка ОСОБА_8 , яка працювала продавцем-консультантом у магазині « Аврора » по вул. Небесної Сотні, 105, в м. Черкаси і повідомила суду, що знала про крадіжки з магазину, оскільки в магазині передивляються камери відеоспостереження і бачили особу, яка крала рибальські снасті. Коли побачила цю особу у магазині в черговий раз, то вирішили його затримати, тому з адміністратором натиснули тривожні кнопки, відволікали особу до приїзду поліції. Також суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_9 , яка була адміністратором магазину і надала суду аналогічні показання.
Окрім того судом першої інстанції було досліджено і покладено в основу вироку й інші докази, зокрема: 
протоколи прийняття заяв про вчинені кримінальні правопорушення від 10.05.2022, згідно з якими адміністратор магазину «Аврора» ОСОБА_9 повідомила про виявлені крадіжки товарів 19.04.2022, 22.04.2022, 26.04.2022, 27.04.2022, 20.04.2022 (т. 1 а. с. 134-142);
протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2022 та від 11.05.2022 за участю свідка ОСОБА_9 , за змістом яких свідок впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 19.04.2022, 22.04.2022, 20.04.2022та 26.04.2022 вчинила крадіжки з магазину « Аврора », що в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні, 105 (т. 1 а. с. 143-145, 149-151, 155-157, 197-199);
протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.05.2022 та від 11.05.2022 за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 19.04.2022, 20.04.2022, 22.04.2022, 26.04.2022 вчинила крадіжки з магазину «Аврора» (т. 1 а. с. 146-148, 152-154, 200-202, 194-196);
постанови про визнання предметів речовими доказами від 11.05.2022 року, згідно з якими визнано речовими доказами CD-R диски із відеозаписами подій, які мали місце у приміщенні магазину «Аврора» 22.04.2022, 19.04.2022, 26.04.2022 та 20.04.2022, а також протоколи огляду відеофайлів з цих дисків від 11.05.2022 року (т. 1 а. с. 160, 162, 165, 169, 170, 172, 175);
постанова про визнання предмету речовим доказом від 28.04.2022 року, згідно з якою визнано речовим доказом CD-R диск із відеозаписами подій, які мали місце 27.04.2022 року у приміщенні магазину «Аврора», та протокол огляду від 28.04.2022, згідно з яким при перегляді відеофайлу із записами подій, які мали місце 27.04.2022 року у приміщенні магазину «Аврора», встановлено факт крадіжки товару із магазину ОСОБА_6 та його затримання при виході працівниками магазину (т. 1 а. с. 185-187);
протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 16.05.2022 року, під час якого ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_7 продемонстрував та детально розповів, як 19.04, 20.04, 22.04, 26.04, 27.04.2022 року вчиняв крадіжки товарів в магазині «Аврора», що по вул. Небесної сотні, 105 в м. Черкаси. Зазначений протокол  підписаний всіма учасниками слідчої дії, у тому числі і ОСОБА_6 та його захисником. Також під час проведення слідчого експерименту здійснювалась відеофіксація, файл якої є додатком до протоколу (т. 1 а. с. 181-184);
відношеннями ТОВ «Вигідна покупка» на ім`я начальника ЧРУП ГУНП в Черкаській області про факти крадіжки товарів з магазину та завдану суму збитків за кожним епізодом крадіжки (т. 1 а. с. 207-211)  
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 28.04.2022 за участю свідка ОСОБА_9 , за змістом якого свідок впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 27.04.2022 вчинила крадіжки з магазину «Аврора» (т. 1 а. с. 188-190);
протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 28.04.2022 за участю свідка ОСОБА_8 , за змістом якого свідок впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 27.04.2022 вчинила крадіжки з магазину «Аврора» (т. 1 а. с. 191-193);
дані відеофайлів з камер спостереження в магазині, які були безпосередньо досліджені судом (т. 1 а. с. 160, 165, 169, 175, 187).
Оцінивши указані вище та інші докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту щодо неправильного встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильної оцінки доказів, щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви свого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження та дати правильну оцінку вчиненому, з чим погоджується і Верховний Суд.
Стосовно тверджень захисника про недоліки і порушення під час проведення інвентаризації у магазині, за результатами якої були складені акти інвентаризації, наявні у матеріалах справи (т. 1 а. с. 235-239), то суд у своєму вироку не посилається на зазначені акти як на докази підтвердження винуватості ОСОБА_6 , тому в цій частині доводи є безпідставними.
Крім цього, захисник вказує, що без проведення інвентаризації з дотриманням відповідної процедури, неможливо взагалі встановити факт наявності товару та факт його зникнення, однак таке твердження вбачається необґрунтованим, оскільки факт наявності указаних товарів та факт їх зникнення обґрунтовано підтверджується сукупністю інших указаних вище доказів і не заперечується самим засудженим.
Суд першої інстанції, дослідивши всі докази, зокрема протоколи про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, показання свідків, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_6 , який в присутності захисника підтвердив факт вчинення ним крадіжок майна; переглянувши відеозаписи з камер відеоспостереження у магазині, з яких вбачається факт вчинення крадіжок товарів, дійшов переконливого висновку про доведеність указаних обставин, з чим погоджується колегія суддів Верховного Суду.
Стосовно доводів щодо вартості викраденого майна, колегія суддів зазначає таке.
Зі змісту обвинувального акта зі змінами вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні крадіжок конкретного майна із зазначенням його вартості без ПДВ (т. 2 а. с. 8-13).
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.
За змістом висновку, сформульованого в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 листопада 2019 року                                                       (справа № 420/1667/18, провадження № 51-10433 кмо 18), імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою  інших, крім експертизи, джерел доказування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ТОВ «Вигідна покупка» подано до поліції документи (відношення), у яких зазначено суми матеріальної шкоди, спричиненої товариству (т. 1 а. с. 207-211).
За таких обставин, колегія суддів не вбачає обґрунтованими доводи про неможливість встановити факт наявності чи відсутності відповідного товару в магазині, факт його зникнення, а також вартість товару, який було викрадено.
Стосовно доводів про розбіжності у вартості викраденого майна у наданих суду відношеннях та актах інвентаризації, то вартість викраденого майна, зазначена у актах інвентаризації, дійсно є вищою, ніж та, що указана в обвинувальному акті та у зазначених відношеннях, однак ці акти не бралися судом до уваги для визначення вартості викраденого майна, що не суперечить положенням КПК України.
Колегія суддів також не вбачає обґрунтованими й доводи касаційної скарги щодо порушень під час проведення впізнання за фотознімками.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Заборона попередньо показувати особу, яка пред`являється для впізнання, стосується слідчого, який проводить таку слідчу дію, тобто перед впізнанням слідчому забороняється показувати особі, яка буде впізнавати, особу, яка пред`являється для впізнання, чи вказувати, кого саме необхідно впізнати тощо.
В той же час така слідча дія як впізнання особи полягає в тому, що певна особа (наприклад свідок, потерпілий), яка раніше за певних обставин у зв`язку з подією кримінального правопорушення бачила особу і може впізнати її за певними ознаками. При цьому неможливо впізнати особу, яку раніше ніколи не бачив.
Таким чином, колегія суддів визнає безпідставними доводи сторони захисту про порушення при проведенні такої слідчої дії як впізнання особи за фотознімками у зв`язку з тим, що свідки раніше бачили ОСОБА_6 у магазині під час затримання та на відео з камер відеоспостереження.
Посилання у касаційній скарзі на практику Верховного Суду в постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 366/1365/17 є нерелевантним, оскільки у цій справі йшлося про те, що слідчий перед проведенням слідчої дії демонстрував свідку відеозапис з особою, яку необхідно впізнати.
Не є слушними і доводи касаційної скарги про недопустимість протоколів впізнання за фотознімками у зв`язку з відсутність у них конкретних рис обличчя, за якими свідки впізнали ОСОБА_6 .
Зі змісту протоколів впізнання (т. 1 а. с. 143-157, 188-202) вбачається, що свідки чітко зазначали, що можуть впізнати особу, яка вчинила крадіжки товару з магазину, а також наводять ознаки, за якими впізнають таку особу, зокрема риси обличчя та його форму (худощаве обличчя, широкий лоб, відтопирені вуха та інші ознаки). 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції про дотримання слідчим вимог ст. 228 КПК України при проведенні зазначених слідчих дій, а складені за їх результатами протоколи відповідають вимогам ст. 104 КПК України.
Посилання захисника на висновки Верховного Суду у постанові від 24 вересня 2020 року (справа № 306/2629/17) також не є релевантним у згаданому контексті, оскільки у цій справі йшлося про впізнання особи не у зв`язку з подією кримінального правопорушення за конкретними ознаками, рисами обличчя, а про впізнання як особи, яка схильна до вчинення злочинів, оскільки вони є мешканцями одного села.
Крім цього, не вбачаються обґрунтованими й висловлені в судовому засіданні доводи про неправильну кваліфікацію дій засудженого, адже вони не були пов`язані з умовами воєнного стану. 
Об'єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року (справа № 722/594/22, провадження № 51-3186 кмо 22) зроблено висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану». Колегія суддів об`єднаної палати ККС дійшла висновку, що з урахуванням змін, внесених Законом України від 03 березня 2022 року № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство»,  норма закону України про кримінальну відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає застосуванню у разі вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану. Тобто за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.
Як встановлено судами, кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив у квітні 2022 року у м. Черкаси. 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні був уведений воєнний стан, який діяв на момент вчинення зазначених кримінальних правопорушень.
Таким чином, діяння засудженого кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України правильно. 
Черкаський апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника, й обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без задоволення, зазначивши підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.
Тому, керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року щодо  ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7  - без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення,                                            є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                              ОСОБА_3