ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5004/24 Справа № 203/2425/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року                             Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді: Новікової Г.В. 
суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Драгомерецької А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із порушенням порядку його вчинення, виконавчий напис №2192, вчинений 23.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно у вигляді квартири, яка належить на праві власності позивачу.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та скасовані заходи забезпечення позову,визначені ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2021 року та скасовано зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2192. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Зазначає, що ряд відкладень судових засідань з 2021 року по 2023 рік відбувались з незалежних від позивача причин, на які він не зміг впливати, зокрема небезпека ракетних обстрілів, перебування судді на лікарняному та у відрядженні, а також з технічних причин, зокрема необхідністю ознайомитись з матеріалами справи та відкладення розгляду пов`язаної справи, результат розгляду, якої може вплинути на розгляд цієї. Також наголошує, що ним було подано заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 29 лютого 2024 року у зв`язку із хворобою, докази на підтвердження якої надані суду 04 березня 2024 року
АТ КБ «Приват Банк» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просили відмовити в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу без змін, як законну та обґрунтовану. Зазначали, що розгляд справи триває з 2021 року, а більшість судових засідань відкладались за клопотаннями представника позивача і тільки одне 24.02.2022 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. А тому вважає, що позивач умисно затягує розгляд справи, оскільки ухиляється від сплати відповідачу заборгованості. При цьому наголошував, що участь у судових засіданням можна було проводити в режимі відеоконференції або через свого представника, однак позивач не скористався зазначеним правом. 
В судове засідання  з`явилися  ОСОБА_1  та його представник -адвокат Усенко А.О..  
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що належним чином повідомлений позивач та його представник неодноразово не з`являлись у судові засідання, зокрема і на два останніх засідання 14.12.2022 року та 29.02.2024 року. В заявах про відкладення, поданих на передодні зазначених судових засідань, позивач вказував на неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи у суді апеляції інстанції та про хворобу, які визнавались судом необґрунтованими, зокрема через ненадання відповідних доказів цього. Представник– адвокат Усенко А.О. не повідомляла суд про поважність причин неприбуття у судові засідання 14.12.2023 року та 29.02.2024 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції 24 червня 2021 року. 
Ухвалою Кіровського районного суду с. Дніпропетровська від 25.06.2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі та зупинене стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за №2192. 
Ухвалою суду від 30.06.2021 року було відкрито провадження в справі та призначено до розгляду по суті на 11 серпня 2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 
Про розгляд справи, призначений на 11 серпня 2021 року позивача було повідомлено під розписку 12 липня 2021 року (т.1 а.с.35)
29.07.2021 року представник відповідача – АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог, в якому також просив суд розглядати справу за його відсутності (т.1 а.с.78-81)
У судовому засіданні 11 серпня 2021 року позивач не був присутнім, а його представник – адвокат Усенко А.О. брала участь у судовому засіданні, у ході якого заявила усне клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату для необхідності ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи було відкладено на 12 листопада 2021 року, про що представник позивача повідомлена під розписку (т. 1 а.с.113, 114)
Також представник позивача ознайомилась з матеріалами справи в приміщенні суду, про що є її розписка в заяві від 11.08.2021 року (а.с.116).
12 листопада 2021 року справа не розглядалось та була перенесена у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному (т.1 а.с.124). В подальшому розгляд справи було призначено на 24 січня 2022 року.
24.01.2022 року судове засідання було відкладене судом на 21.03.2022 року за клопотанням представника позивача від 24.01.2022 року про відкладення судового засідання, у зв`язку з її відрядженням до іншого міста, та долучила докази поважності причин неприбуття у судове засідання.
21.03.2022 року судове засідання було відкладене судом у зв`язку із неявкою сторін та введенням воєнного стану, на 25.05.2022 року.
04 квітня 2024 року представник позивач ознайомлюється із матеріалами справи. 
25.05.2022 року судове засідання було відкладене на 10.08.2022 року за клопотанням позивача, у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання, з огляду на часті сирени впродовж останніх двох днів.
10.08.2022 року судове засідання було відкладене на 26.10.2022 року за клопотанням позивача від 09.08.2022 року, у зв`язку з його хворобою та частими сиренами.
26.10.2022 року учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, позивач не надав суду доказів перебування на лікарняному, тому суд відклав судове засідання на 13.12.2022 року для повторного виклику учасників справи, про що позивача було особисто повідомлено під розписку від 10.11.2022 року.
13.12.2022 року учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, суд відклав судове засідання на 09.03.2023 року для повторного виклику учасників справи.
03.03.2023 року позивач ознайомився з матеріалами справи за його заявою від 28.02.2023 року та 09.03.2023 року суд відклав судове засідання на 27.04.2023 року для належного повідомлення учасників справи, про що під розписку від 09.03.2023 року була повідомлена представник позивача – адвокат Усенко А.О..
27.04.2023 року судове засідання було відкладене на 20.06.2023 року за клопотанням представника позивача – адвоката Усенко А.О., у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів по справі, що стосуються заборгованості, з урахуванням розгляду справи №203/5245/21.
20.06.2023 року судове засідання було відкладене на 28.09.2023 року, у зв`язку з неявкою учасників справи та за клопотанням представника позивача. (а.с.221)
28.09.2023 року розгляд справи було перенесено на 02.11.2023 року у зв`язку з неможливістю розгляду справи з технічних причин.
02.11.2023 року судове засідання було відкладене на 14.12.2023 року за клопотанням позивача, у зв`язку з хворобою представника позивача – адвоката Усенко А.О., відповідні докази сторона позивача зобов`язалась суду надати.
Про розгляд справи, призначений на 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 та його представник – адвокат Усенко А.О. були повідомлені шляхом доставки СМС на номери телефонів, зазначені в поданих ними до суду заявах та клопотаннях (т.2 а.с.2,5)
14.12.2023 року судове засідання було відкладене на 29.02.2024 року у зв`язку з неявкою позивача та його представника у судове засідання без поважним причин, жодного доказу на підтвердження хвороби представника позивача до суду не надходило, хоча 12.12.2023 року позивач вкотре подав до суду письмову заяву про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку з відкладенням пов`язаної справи №203/5245/21 (т.2 а.с. 6,7).
Про розгляд справи, призначений на 29.02.2024 року ОСОБА_1 та його представник – адвокат Усенко А.О. були повідомлені шляхом доставки повістки у вигляді СМС (т.2 а.с.8,9 )
21 грудня 2023 року адвокат Усенко А.О. через систему «Електроний суд» звернулась із заявою про внесення її даних про учасника справи та надання доступу до справи в електронному вигляді. (т.2 а.с.15)
28 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду нарочно заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 29 лютого 2024 року у зв`язку із хворобою.
Представник позивача – адвокат Усенко А.О. не повідомила суду причини неприбуття у судові засідання 14 грудня 2022 року та 29.02.2024 року.
У судове засідання 29 лютого 2024 року, у якому було постановлено оскаржувану ухвалу, ОСОБА_1 та його представник – адвокат Усенко А.О. не з`явились.
04 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи копії Консультаційного висновку спеціаліста від 28.02.2024 року та довідки про перебуванні на амбулаторному лікуванні від 28.02.2024 року (т.2 а.с.26,27).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокремау справах про видачу обмежувального припису – також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (частина дев`ята статті 128 ЦПК України).
Згідно з ч.13 ст. 128 цього Кодексу за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Як зазначалось вище та встановлено судом позивач та його представник були обізнані про розгляд справи, зокрема на два останні судові засідання, призначені на 14.12.2023 року та 29.02.2024 року, про що свідчать довідки про доставку повісток у вигляді СМС на відповідні дати та заяви позивача про відкладання розгляду із зазначенням цих дат. Зазначені обставини вказують на те, що позивач був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи.
З приводу доводів апеляційної скарги, що розгляд справи відкладався із незалежних від нього причин, то як встановлено вище розгляд справи дійсно відкладався один раз із причини перебування судді на лікарняному 12 листопада 2021 року, 21 березня 2022 року у зв`язку із веденням воєнного стану та 28.09.2023 року у зв`язку з неможливістю розгляду справи з технічних причин. В усіх інших випадках розгляд справи відкладався або за клопотанням позивача та його представника або у зв`язку із неявкою сторін. При цьому відповідачі та треті особи із такими клопотаннями не зверталися та просили розглядати справи без їх участі.
Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.
Щодо клопотань ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи призначеного на 14.12.2023 року та 29.02.2024 року, то слід звернути увагу на підстави для такого відкладення, зазначені стороною.
Зокрема у заяві від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 зазначено, що він просить відкласти розгляд справи, призначений на 14 грудня 2023 року, у зв`язку у із розглядом в апеляційному порядку справи №203/5245/21. Із загальнодоступних відомостей Державного реєстру судових рішень вбачається, що у справі №203/5245/21 в апеляційному порядку апеляційною скаргою відповідача переглядається заочне рішення від 27 грудня 2022 року, в рамках виконання якого, як зазначалось сторонами і було вчинено оскаржуваний у цій справі виконавчий напис нотаріуса №2192. Однак зазначена підстава не може використовуватись позивачем для зловживання своїми правами та постійного відкладення розгляду справи з серпня 2021 року, а могла слугувати підставою для зупинення провадження. Крім того, у випадку скасування заочного рішення суду першої інстанції у справі №203/5245/21, після розгляду цієї справи по суті сторони не позбавлені права звернутись із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.
Що ж стосується причин неможливості у позивача з`явитись у судове засідання 29 лютого 2024 року, то в заяві він зазначає про хворобу, однак не додав відповідні документи для підтвердження зазначеного факту. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість такого клопотання. З приводу поданих після ухвалення оскаржуваного судового рішення документів про хворобу ОСОБА_1 та перебування його на стаціонарному лікуванні, то слід звернути увагу, що ці документи датовані 28.02.2024 року, тобто були фізично наявні на момент звернення позивача до суду із клопотання про перенесення розгляду справи, яке він подав до канцелярії суду власноручно 28.02.2024 року. Однак ні в апеляційній скарзі, а ні в клопотанні від 28.02.2024 року позивач про це не зазначає та не вказує причин, з яких ці документи подані із запізненням.
Крім того, як встановлено вище, у позивача наявний представник – адвокат Усенко А.О., яка на підставі ордеру від 01.07.2021 року представляла його інтереси у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська та приймала активну участь у розгляді справи. Однак на зазначені судові засідання вона також не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.
Крім того, у разі неможливості з`явитись у судове засідання позивач міг скористатись правом участі у судовому засіданні в режимі відео конференції у відповідності до положень ст.. 212 ЦПК України.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц та від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 10 січня 2024 року у справі № 456/1278/20, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ще у червні 2021 року.
Розгляд справи судом неодноразово відкладався з підстав неявки позивача та його представника у судові засідання, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали.
З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача не має.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: