ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/19513/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової АС., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління МВС України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року 
у справі №160/19513/23 
за позовом   ОСОБА_1         
до  Головного управління МВС України в Дніпропетровській області     
про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- 

ВСТАНОВИВ:

 03  серпня 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління МВС України в Дніпропетровській області   в якому просив:  
- визнати дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області України по не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 січня 2021 року по 22 червня 2023 року протиправними;
- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 січня 2021 року по 22 червня 2023 року в сумі 137 952 (сто тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 48 копійок.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача, щодо неналежного виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді. Оскільки фактичного виконання рішення суду про поновлення на посаді не відбулось, позивач вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний період.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 р. у справі № 160/19513/23 адміністративний позов    ОСОБА_1      до  Головного управління МВС України в Дніпропетровській області  про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління МВС в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.01.2021 по 16.02.2021 включно.
Стягнуто з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2021 по 16.02.2021 включно у розмірі 2047 (дві тисячі сорок сім) грн 24 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Судом встановлено, що рішенням суду позивача поновлено на посаді дільничного інспектора та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою суду апеляційної інстанції, вказане рішення суду змінено в частині суми стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В решті рішення залишено без змін. Через півтора місяці після винесення постанови суду апеляційної інстанції, відповідачем поновлено позивача на посаді та призначено до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах стягнення за місяць. В подальшому позивача звільнено за скороченням штату. Суд визнав, що період між винесенням постанови суду апеляційної інстанції про поновлення позивача на посаді та датою прийняття наказу про поновлення Джихура на посаді,  підлягає до виплати позивачеві   сума  середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Наведене обумовило часткове задоволення позовних вимог.
Не погодившись з  рішенням суду,   ОСОБА_1     подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач  просить скасувати  рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі №160/19513/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд  не дослідив належним чином наказ про поновлення позивача на посаді та не встановив фактичне виконання рішення суду про поновлення позивача на займаній посаді. В обґрунтування наведеної позиції посилається на рішення суду яким скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням. 
З апеляційною скаргою до суду звернулось Головне управління МВС в Дніпропетровській області, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, заявник вказує, що позивача поновлено на посаді в Самарський РВ Дніпропетровського міського управління ГУМВС, яке є самостійною юридичною особою, й відповідно стягнення середнього заробітку з Дніпропетровського міського правління ГУМВС є безпідставним. Крім того, відповідачем належним чином виконано рішення про поновлення позивача на роботі, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відсутні.
Представниками сторін під час судового розгляду апеляційних скарг надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі, підтримано позиції, викладені в апеляційних скаргах та запереченнях до них.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 з березня 2005 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України в Дніпропетровській області. Останнім місцем служби позивача була посада начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління.
Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 № 485 о/с капітана міліції ОСОБА_1 начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління було звільнено у запас Збройних сил з 06.11.2015 за п. 64 “г” (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України “Про національну поліцію”.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі №804/1382/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів, - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 №485 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пп. “г” п.64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського РВ ДМУ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про Національну поліцію” у Головному управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 9584, 00 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн.
В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського РВ ДМУ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягало до негайного виконання.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №804/1382/16 апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів змінено.
Викладено абзац п`ятий рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України наступним чином:
Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 205 668грн. 88 коп (двісті п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 88 коп).
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів залишено без змін.
На виконання рішення суду у справі №804/1382/16 наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.02.2021 №2 о/с скасовано пункт наказу ГУМВС від 06 листопада 2015р. №485 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію»  у запас Збройних Сил (з поставленням на військовий облік) за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління ГУМС з 07 листопада 2015р.
Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №6 о/с від 05.05.2021 капітана міліції ОСОБА_1 (М-129076) звільнено з 05.05.2021 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).
Не погодившись з наказом №6 о/с від 05.05.2021 про звільнення, позивач оскаржив його до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 у справі № 160/9202/21 у задоволенні позовної заяви відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі №160/9202/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 в адміністративній справі №160/9202/21 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №160/9202/21 відмовлено у відкритті  касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі №160/9202/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.
Позивач неодноразово звертався із заявами до Головного управління МВС в Дніпропетровській області про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2021 по 22.06.2023, який становить 137 952 гривні 48 копійок.
Листом від 25.07.2023 вих. №1/Д-3105/103/Ли-2023 Головне управління МВС в Дніпропетровській області  повідомило позивача, що відсутні будь - які судові рішення, які визначають розмір грошового забезпечення позивача за період після 28 січня 2021 року. Відсутні правові підстави для визначення складових грошового забезпечення та їх розміру за період з 29 січня 2021 року по день звільнення - 05 травня 2021 року. Враховуючи, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 05 травня 2021 року для нарахування та виплати грошового забезпечення з 06 травня 2021 року по заявлену у зверненні дату - 22 червня 2023 правові підстави відсутні.
Наведене обумовило звернення позивача до суду.
Дослідивши встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення прав працівника (незаконне звільнення) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №711/8446/16-ц зроблений правовий висновок, згідно якого затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 Кодексу законів про працю України слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення.
Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.
Відповідно до статті 129-1 Конституцій України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відповідно до частини восьмої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.
Зокрема у постанові від 21.10.2021 у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.
Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Верховний Суд у цій справі підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №804/1382/16   стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 28.01.2021 ( день винесення рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом).
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі №804/1382/16 в частині поновлення позивача на посаді   виконано шляхом прийняття наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.02.2021 №2 о/с, яким скасовано пункт наказу ГУМВС від 06 листопада 2015р. №485 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 .
Отже, з 17.02.2021 позивач перебував у трудових відносинах з ГУМВС України в Дніпропетровській області та мав отримувати заробітну плату.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період вимушеного прогулу позивача тривав після прийняття рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 28.01.2021 у справі №804/1382/16 з 29.01.2021 по 16.02.2021.
Доводи позивача, щодо необхідності виплати середнього заробітку по 22.06.2023, тобто по дату звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про поновлення його на роботі колегія суддів відхиляє як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Так, заявляючи зазначені вимоги, позивач вважає, що фактичного виконання судового рішення у справі №804/1382/16 про поновлення його на роботі не відбулось, що спростовується матеріалами адміністративної справи. 
Доводи відповідача, стосовно того, що ОСОБА_2 не доведено наявності протиправності в діях ГУ МВС щодо невиплати середнього забезпечення колегія суддів вважає неспроможними, оскільки  як зауважив Верховний Суд у справі № 640/19103/19 відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Доказів своєчасного нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу матеріали справи не містять, відповідачем до суду не долучено.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги   ОСОБА_1  та Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі №160/19513/23  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках  та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко