П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/1606/24	

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року справі № 420/1606/24 за адміністративним позовом  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  до  Відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, –

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просило:
-  визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.12.2023 ВП №73324222 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 по справі № 420/16897/23, яке набрало законної сили 12.09.2023, ОСОБА_1 17.10.2023 проведено перерахунок пенсії  з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році. Розмір пенсії ОСОБА_1 , з 01.11.2023  становить 20 930,00 грн. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 з урахуванням фактично виплачених сум склала 71  765,60 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому іншим законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 13 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-  суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 17.10.2023 проведено перерахунок пенсії  з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому іншим законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
-   суд першої інстанції проігнорував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
          
Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі № 420/16897/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, з урахуванням раніше виплачених сум.
12.09.2023 вказане рішення набрало законної сили.
21.09.2023 на зобов`язальну частину рішення позивачу видано виконавчий лист по даній справі.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду 17.10.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році..
ОСОБА_1 , звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом у справі № 420/16897/23.
14.11.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком О.С.,      прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73324222 з примусового виконання виконавчого листа № 420/16897/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, з урахуванням раніше виплачених сум.
У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом від 28.11.2023 на лист від 14.11.2023 № 28020, який надійшов до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 21.11.2023 з постановою старшого державного виконавця від 14.11.2023 ВП № 73324222 про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 420/16897/23, виданому 21.09.2023 Одеським окружним адміністративним судом, Головним управлінням повідомлено, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі № 420/16897/23, яке набрало законної сили 12.09.2023 року, ОСОБА_1 17.10.2023 проведено перерахунок пенсії  з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році. Розмір пенсії ОСОБА_1 , з 01.11.2023 становить 20   930,00 грн. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 з урахуванням фактично виплачених сум склала 71   765,60 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.  
Додатково повідомлено, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік не затверджено. Тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2023 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене, погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 в сумі 71   765,60 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів па погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Враховуючи викладене, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404 "Про виконавче провадження" позивач просив закінчити виконавче провадження по виконавчому листу № 420/16897/23, виданому 21.09.2023 Одеським окружним адміністративним судом.
27.12.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком О.С.,    прийнято постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн.    за невиконання судового рішення у справі № 420/16897/23.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не в повному обсязі виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/16897/23, а застосування такого заходу реагування, як накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.1 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про виконавче провадження”, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..
У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з ч.6 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження”, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Статтею 75 Закону України “Про виконавче провадження” передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5 100, 00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі – 10 200, 00 грн.
При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що  рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі по справі № 420/16897/23, яке набрало законної сили, не виконано позивачем, оскільки згідно з вказаним рішенням позивача зобов`язано здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” і постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо посилань представника апелянта на факт відсутності коштів, слід зазначити таке.
Суд акцентує увагу на тому, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Як слідує із матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладення на боржника штрафу винесена відповідачем на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", саме із мотивів невиконання судового рішення без поважних причин.
Додатково слід наголосити, що відповідно до оскаржуваної постанови відповідач зауважив, що «.. з отриманих документів від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановлено, що ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виплата пенсії здійснюється з обмеженням її максимальним розміром.
Відповідно до перерахунку пенсії від 17.10.2023, підсумковий розмір пенсії ОСОБА_1 становить 25455,30 грн. однак фактично здійснюється виплата пенсії у розмірі 20930,00 грн.» (а.с.9)
З урахуванням наведеного можна дійти висновку, що оскаржувана постанова накладена на позивача не через відсутність коштів для виплати заборгованості, а через не виконання вимог виконавчого документа в частині здійснення виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі “Горнсбі проти Греції” від 19.03.1997 вказав, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина “судового розгляду”. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі “Півень проти України” Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.
Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків. Так, у справі “Шмалько проти України” Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
В даному випадку застосування відповідачем до позивача штрафу суд вважає обґрунтованим та правомірним, оскільки відсутність коштів з Державного бюджету виділених саме на здійснення виплати заборгованості пенсіонеру не може розцінюватись як виконання рішення суду, в даному випадку такі дії позивача можна вважати обґрунтованими та поважними, але в разі дотримання останнім положень Законів № 1404-VІІІ, № 4901-VІ та Порядку № 649, Порядку № 440, на підтвердження та встановлення поважності причин невиконання рішення суду.
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що позивачем не в повному обсязі виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/16897/23, а застосування такого заходу реагування, як накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця, тому позовні вимоги ГУ ПФУ в Одеській області до задоволення не належать.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі висновки спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року справі № 420/1606/24, - залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк