ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/11935/23                Головуючий суддя І інстанції Власова Ю. Ю.
Провадження № 33/818/511/24        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       05 квітня 2024 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Гуржія І.В., за участю захисника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Горобець Р.М., та захисника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Зябкіна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами  ОСОБА_1  та його захисника Горобець Р.М., а також захисника Зябкіна В.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн. 
       Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Крім того цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн. 
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
       Постановою встановлено, що  ОСОБА_2 03.11.2023 року о 18:50 год. Рухаючись по вул. Академіка Павлова, 325Г, у м. Харкові, керуючи автомобілем «БМВ», державний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 , який інерційним рухом здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_3 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 12.1 ПДР.
       Крім того, ОСОБА_1 03.11.2023 року о 18:50 год., рухаючись по вул. Академіка Павлова, 325Г, у м. Харкові, керуючи автомобілем «Субару», державний номер НОМЕР_4 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Академіка Павлова та вул. Теплічна не дав дорогу автомобілю «БМВ», державний номер НОМЕР_1 , який уникаючи зіткнення, допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 , який інерційним рухом здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_3 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 16.11 ПДР.
       В своїй апеляційній скарзі захисник Горобець Р.М. просив судову постанову скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі стосовно нього у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на відсутність доказів існування причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Поряд з цим, з апеляційною скаргою звернувся захисник Зябкін В.В., який просив скасувати судову постанову в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі стосовно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на те, що докази у справі не підтверджують наявність порушення ПДР в діях ОСОБА_2 . Зазначав про те, що захисником в суді першої інстанції було подано клопотання про призначення експертизи для вирішення механізму, обставин та наявності/відсутності порушень з боку водіїв, проте судом було відмовлено та зазначено на, нібито, затягування розгляду справи шляхом призначення експертизи. Також посилався на практику ЄСПЛ.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Горобець Р.М. повідомив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційних скарг, проте враховуючи узгоджену позицію захисту, просив розглянути апеляційні скарги без участі ОСОБА_1 .
Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Зябкін В.В. повідомив, що ОСОБА_2 повідомлений про місце, час та дату розгляду апеляційних скарг, однак враховуючи узгоджену позицію захисту, просив розглянути апеляційні скарги без участі ОСОБА_2 .
Крім того, в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явились потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг захисників Горобця Р.М. та ОСОБА_5 ,
Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268, 269 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду в межах доводів та вимог апеляційних скарги без участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю захисників Горобця Р.М. та ОСОБА_5 .. 

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Горобця Р.М., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника Зябкіна В.В., а також доводи захисника Зябкіна В.В., який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п.16.11 та п.12.1 відповідно.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 604987 від 22.11.2023 (арк.1), водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Субару» на перехресті не рівнозначних доріг вул. Академіка Павлова та вул. Теплична, не надав дорогу автомобілю «БМВ», який уникаючи зіткнення з ним здійснив зіткнення з іншими автомобілями.
       З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу.
Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Поряд з цим в матеріалах цієї справи міститься схема місця ДТП (арк. 3).
З відомостей цієї схеми об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з цією схемою, про що свідчить його підпис.
       Враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника, а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та схеми місця ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.
       Відповідно до відомостей цієї схеми вбачається, що ОСОБА_1 рухався по другорядній вулиці та намагався здійснити маневр виїзду на головну вулицю.
       В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Горобець Р.М. не заперечував, що ОСОБА_1 рухався саме по вул. Тепличній, яка є другорядною та здійснював маневр виїзду на вул. Академіка Павлова, яка є головною.
       Відповідно до вимог п. 16.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Отже, оцінюючи дії водія ОСОБА_1 вбачається, що він рухався по другорядній дорозі та здійснюючи маневр виїзду на головну дорогу не надав переваги транспортному засобу, який рухався по ній, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів.
Крім того, визнаючи ОСОБА_2 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення; схемі місця ДТП.
       Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 604988 від 23.11.2023 (арк. 2) вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем по вул. Академіка Павлова не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем, який інерційним рухом здійснив зіткнення з іншим автомобілем.
       Зі змістом цього протоколу ОСОБА_2 був ознайомлений про що свідчить його особистий підпис та особисті пояснення в цьому протоколі.
Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_2 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
Поряд з цим, з відомостей схеми місця ДТП вбачається, що Абшілава рухався по вул. Академіка Павлова у лівій смузі руху.
На схемі працівниками поліції не зазначено будь-яких інших транспортних засобів, які рухались або були припарковані по вул. Академіка Павлова на правій смузі руху у попутному напрямку по ходу руху ОСОБА_2 .
Тобто твердження ОСОБА_2 про те, що він рухався у лівій смузі руху, оскільки у праві смузі рухався автобус не підтверджується будь-якими фактичними відомостями.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції ставиться критично до письмових пояснень ОСОБА_7 , оскільки в протоколах про адміністративні правопорушення не міститься відомостей про наявність цього свідка безпосередньо на місці пригоди. Також в своїх письмових поясненнях, які ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , а також потерпілі надавали працівникам поліції не зазначено будь-яких відомостей про наявність свідка ОСОБА_7 .
Крім того, в поясненнях ОСОБА_2 вбачаються істотні суперечності, а саме те, що в письмових поясненнях, які він надавав на місці пригоди працівникам поліції (арк. 7) вбачається, що він зазначав, що рухався по вул. Академіка Павлова та на перехресті з вулиці Тепличної вилетів автомобіль «Субару» та перекрив йому шлях в його та суміжній смугах руху, змусивши його різко загальмувати та змінити напрямок руху.
Натомість, в письмових поясненнях від 22.11.2023 року (арк. 9) ОСОБА_2 зазначав, що автомобіль «Субару» виїхав із-за автобуса на відстані від нього приблизно 5-6 метрів, у зв`язку з чим було здійснено маневр об`їзду автомобіля «Субару».
Отже в первинних поясненнях ОСОБА_2 не вказував на існування автобуса із-за якого він не бачив автомобіль «Субуру», що ставить під сумнів наявність цього автобуса на проїжджій частині у час події ДТП.
Належить також врахувати, що в своїх письмових поясненнях від 22.11.2023 року ОСОБА_1 зазначав, що коли він виїжджав з другорядної дороги на головну, то ліворуч від нього, тобто в попутному напрямку руху для ОСОБА_2 , рухався тролейбус, проте він був на відстані 100 метрів від перехрестя, що вочевидь спростовує твердження ОСОБА_2 про те, що автобус рухався разом з ним у попутному напрямку та лише за 5-6 метрів ОСОБА_2 зміг побачити автомобіль «Субару», який виїжджав з другорядної дороги.
Поряд з цим, схема місця ДТП не містить гальмівного шляху, що вочевидь спростовує твердження ОСОБА_2 про те, що він намагався різко загальмувати.
       Крім того, відповідно до вимог п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
       Оцінюючи дії водія ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній повинен був обрати таку швидкість руху, що безпечно керувати транспортним засобом, чого він не зробив.
       Під час коли ОСОБА_2 вирішив здійснити маневр об`їзду автомобіля «Субару», він повинен був робити цей маневр таким чином, щоб він був саме безпечним, як для нього так і для інших учасників руху.
       Поряд з цим, відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Враховуючи те, що ані в первинних поясненнях ОСОБА_2 , ані в схемі місця ДТП не зазначено наявність автобуса у попутній правій смузі руху ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній мав об`єктивну можливість бачити автомобіль «Субару», який виїжджав з другорядної дороги, а тому повинен був виконати також вимоги п. 12.3 ПДР, чого не зробив та допустив зіткнення з автомобілем, який своїм інерційним рухом зіткнувся з іншим автомобілем.
Крім того, захисник Зябкін В.В, посилався на те, що суд першої інстанції не призначив у справі експертизу.
Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять достатньо об`єктивних фактичних відомостей для того, щоб встановити винуватість осіб у цій дорожньо-транспортній пригоді, чим і керувався суд першої інстанції, а клопотань до суду апеляційної інстанції від захисника ОСОБА_5 про призначення будь-яких експертиз не надходило. 
       Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України,         учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Відповідно ж вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
       Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху, ОСОБА_2 п. 12.1 Правил дорожнього руху та притягнуто їх за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Горобець Р.М., а також захисника ОСОБА_5 – залишити без задоволення.
       Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 С.К. Шабельніков