ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2042/24	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/408/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія -  ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2024 року, — 
в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді сплати штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Як визнав суд, 13.01.2024 о 06:31 в м. Тернополі по вул. Будного, 4А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.2.9 (а) ПДР України, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.
       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуту до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Вальчук М.М., вважає постанову суду першої інстанції необ`єктивною, незаконною і необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 не визнає, що керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, не вживав будь яких наркотичних засобів, не погоджувався з проведеним дослідженням та результатом у медичному закладі.
       Вказує, що оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР з використанням комбінованого тесту на наркотики Wondfo, за допомогою якого визначається виключно попередній якісний результат, та згідно Інструкції про використання тесту зразки сечі повинні бути перевірені більш специфічним хімічним методом (газова хроматографія/мас-спектрометрія) до винесення кінцевого висновку, оскільки тест, призначений для діагностики in vito, і дані, отримані шляхом цього тесту, надають лише попередній якісно-аналітичний результат.
       Захисник зазначає, що ОСОБА_1 категорично заперечував вживання наркотиків та не погоджувався з висновком тесту, інспектор не забезпечив проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу, відібраного в ОСОБА_1 , за допомогою більш досконалого методу (газова хроматографія, спекрометрія), що на думку захисту є порушенням Інструкції.
       Сторона захисту вважає, що такий висновок зроблено передчасно, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням встановленого порядку відповідно до розділу 3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Стверджує, що в матеріалах справи відсутні дані, які вказують на те, що в закладі охорони здоров`я Акт медичного огляду та Висновок медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння були складені за результатами лабораторних досліджень з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності. Також вказано, що огляд проводився методом лабораторного тестування, а не лабораторного дослідження, що суперечить п.п. 9,10 Інструкції.
       Таким чином, на переконання захисника, висновок КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР від 13.01.2024 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог Інструкції, тому він вважається недійсним.
       Вказує, що рапорт поліцейського, який наявний в матеріалах справи, не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський є зацікавленою особою.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
        ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисник адвокат Вальчук М.М. належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, однак повторно в судове засідання не з`явилися. При цьому, ОСОБА_1 не повідомляв суд про наявність поважних причин його неявки в судове засідання, а захисник Вальчук М.М. двічі направляла до суду заяву про відкладенні розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, однак в обох випадках жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, не надала.
       Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Вирішуючи питання щодо розгляду матеріалів провадження за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй судового рішення (справа “Пономарьов проти України” від 03 квітня 2008 року)
Окрім того, Європейський суду з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи (справа “Юніон Аліментаріа проти Іспанії” від 07 липня 1989 року). У цьому ж рішенні Європейського суду з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
       З огляду на викладене, а також враховуючи положення статті 294 КУпАП, відповідно до якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою адвоката Вальчук М.М. без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника.
       Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апелянту слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №709697 від 13 січня 2024 року, 13.01.2024 о 06:31 в м. Тернополі по вул. Будного, 4А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.2.9 (а) ПДР України, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників працівників патрульної поліції та відеореєстратора службового автомобіля поліцейських.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , який керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не давало чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів, чим порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України.
       В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕАН №1232493 від 13 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП. (а.с. 7)
       Дані обставини також стверджуються рапортам інспектора поліції від 21.03.2024. (а.с. 8)
       Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.        
       Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу, працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння та, у відповідності до п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.
       Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі «Комунальне некомерційне підприємство КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. 
       Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №21 від 13.01.2024 року ОСОБА_1 , на час проведення медичного огляду, перебував у стані наркотичного сп`яніння. (а. с. 3)
       В свою чергу, вказаний вище висновок оформлено на підставі проведеного токсикологічного аналізу сечі ОСОБА_1 від 13 січня 2024 року, відповідно до якого в його організмі виявлено амфетамін та маріхуану.
       Доводи апелянта, про те, що висновок про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння зроблено передчасно, оскільки швидкий тест не є остаточним та потребує перевірки в лабораторних умовах, відтак огляд на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням встановленого порядку, не заслуговують на увагу.
       Мотиви, наведені апелянтом, є виключно його суб`єктивно оцінкою щодо порядку та результатів проведення медичного огляду і спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції, на підставі яких зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення.
       Апеляційний суд звертає увагу, що висновок лікаря про стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 базується на його оцінці проведеного обстеження особи, яке включає в себе не лише тестування за допомогою імунохроматографічного аналізу, а й на підставі проведених досліджень, яким є поведінки обстежуваної особи, її мовна здатність, вегето-судинні реакції, рухова сфера, точність рухів.
       Після проведеного обстеження ОСОБА_1 був ознайомлений з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №21 від 13.01.2024, про що свідчить його підпис у вказаному висновку; при цьому будь-яких заперечень чи зауважень при ознайомленні із результатами огляду ОСОБА_1 не висловив, тому доводи апеляційної скарги, що останній не погоджувався з проведеним дослідженням та результатом у медичному закладі є непереконливі.
       Наведені вище докази свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведений у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, і підстав ставити під сумнів висновок за результатами такого огляду немає. Спосіб, у який було встановлено наркотичне сп`яніння ОСОБА_1 , не суперечить вимогам законодавчих актів, якими регламентується вищевказаний порядок.
       Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано зіслався в судовому рішенні на зазначений висновок як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.        
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП та характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя