ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/9661/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 січня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/9661/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась через свого представника – адвоката Богданову Марину Григорівну до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач), в якій просила суд:
- скасувати податкові повідомлення-рішення №00035910705 від 26.08.2021, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 120     000,00 грн. та №00035900705 від 26.08.2021, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1     051     406,14 грн.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 03.08.2021 відповідачем проведено перевірку господарської одиниці за адресою: АДРЕСА_1 . Представник позивача наголошує на тому, що перевірку проведено за відсутності позивача. Вказує, що 03.08.2021 об 11-35 год. ФОП ОСОБА_1 зателефонувала жінка, яка назвалася інспектором податкової служби та повідомила про проведення перевірки на вказаному об`єкті. ФОП ОСОБА_1 повідомила, що вона перебуває у місті Кропивницькому, подає до ГУ ДПС у Кіровоградській області документи на подовження ліцензії і прибути на об`єкт для про ведення перевірки та надання усіх документів зможе лише через 4 години. Однак, коли підприємець прибула на господарську одиницю, перевіряючі вже поїхали. Фактично перевірку проведено у присутності працівника ОСОБА_2 , яка працює оператором АЗС та не є матеріально відповідальною особою на яку керівником покладено обов`язки приймання нафтопродуктів, ведення звітності на АЗС. За таких обставин позивач була позбавлена можливості надати до перевірки первинні бухгалтерські документи, журнали, звітність, пояснення по питанням перевірки, тощо. Представник позивача наголошує на тому, що перевіряючи повинні були встановити кількість резервуарів та кількість незареєстрованих рівнемірів-лічильників, витратомірів-лічильників на АЗС, що перевірялася для того, щоб правильно розрахувати штрафну санкцію передбачену п.1281.1 ст.1281 ПКУ. Натомість з акту перевірки не видається за можливе встановити, кількість об`єктів на яких встановлено порушення (відсутність рівнемірів та/або витратомірів) за які на позивача було покладено штрафні санкції у розмірі 20     000,00 грн за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу, вказані відомості відсутні і у розрахунку штрафних (фінансових) санкцій. Представник позивача зауважує, що фактично на АЗС у період з 01.04.2020 по 10.04.2020 перебував у працездатному стані 1 резервуар з пальним, який обладнаний 1 рівнеміром і 1 витратоміром, що виключає нарахування штрафних санкцій у розмірі 120     000,00 грн. Також представник позивача зазначила, що ФОП ОСОБА_1 являється матеріально відповідальною особою АЗС, якою ведуться журнали та звітність передбачені Інструкцією №281. Оператором такі журнали не ведуться, звіти не складаються. На час перевірки документи знаходилися на АЗС, однак надати їх мала ОСОБА_1 – особа якою вони складаються та у розпорядженні якої вони перебувають. Крім того, перевіряючим у телефонній розмові вказані обставини були пояснені ФОП ОСОБА_1 , вона мала приїхати та надати усі документи, однак коли вона приїхала, то перевіряючих вже на перевірці не було. Також, представник позивача зазначила, що фактично перевіряючими не встановлено, які фактичні залишки паливно-мастильних матеріалів, надлишки пального, не були обліковані в бухгалтерському обліку позивачем. На думку представника позивача, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази реалізації позивачем товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання, відсутні підстави для накладення на позивача фінансової санкції за статтею 20 Закону №265/95-ВР.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 січня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №00035900705 від 26 серпня 2021 року, винесене Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1     051     406,14 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.
Представником позивача на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні заявлених позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що позивачем здійснювався обіг дизельного пального резервуару №2. Вказує, що на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 . фактично установлено 1 резервуар з пальним, який обладнаний 1 рівнеміром і 2 витратомірами, що в свою чергу виключає нарахування позивачу штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №00035910705 від 26.08.2021 у сумі 120     000,00 грн. Наголошує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи та докази позивача з приводу того, що останнім не здійснювався відпуск пального (роздрібна торгівля) з дизельного пального резервуару №2, що підтверджується звітами форми №17-НП. 
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 30.07.2021 №889-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » на підставі ст.191, п.п.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 – 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України призначено проведення фактичної перевірки господарської одиниці – АЗС, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 з 02.08.2021 року тривалістю 10 діб за період діяльності з 01.04.2020 по 11.08.2021 з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с.11, 84, т.1).
03.08.2021 з 11-40 год. до 16-15 год. головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_3 та начальником відділу ОСОБА_4 на підставі наказу від 30.07.2021 №889-п та відповідно до направлень №1444 від 30.07.2021 (а.с.85, т.1), №1452 від 30.07.2021 (а.с.86 т.1), №1418 від 28.09.2020 р. (а.с.63т.1) проведено фактичну перевірку АЗС, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв №2632/11/11/РРО/2274406389 від 03.08.2021 (а.с.9-10, 87-91, т.1).
В акті №2632/11/11/РРО/2274406389 від 03.08.2021 зазначено, що відповідно до довідки розпорядника акцизного складу пального та розташовані на ньому резервуари пального, витратоміри і рівноміри, акцизний склад 1003923 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований 22.12.2020 року, ємностями 11 та 16 м3 (похибка ємності 1 відсоток) та використовують витратоміри з серійними ідентифікаційними номерами 95030318, 950030392, 95030291, 95030269. Проведеним аналізом виторгів через РРО (ф.н. 3000484542), встановлено, що суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 з 01.04.2020 по 10.04.2020 здійснював реалізацію палива, а з 11.04.2020 по 29.12.2020 продаж пального суб`єктом господарювання тимчасово не здійснювався. В подальшому з 30.12.2020 по 03.08.2021 реалізація пального на АЗС суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 – проводиться. В ході перевірки встановлено не своєчасну реєстрацію в ЄДР витратомірів та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарах, які розташовані на даному акцизному складі. В ході перевірки встановлено, що оперативний облік на місці реалізації палива не здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України №281/171/578/755 від 20.05.2008. На АЗС відсутній Журнал обліку надходження нафтопродуктів за формою 13-НП та відсутні змінні звіти за формою 17-НП, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі палива. У період з 01.04.2021 по 02.08.2021 платником податків через РРО (ф.н. 3000484542) до контролюючого органу, загальна сума реалізованого пального з порушенням його обліку складає 525     703,07 грн. (а.с.9-10, 87-91, т.1).
Перевіркою встановлено порушення вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України (а.с.9-10, 87-91, т.1).
На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення:
- №00035910705 від 26.08.2021, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 120     000,00 грн. (а.с.14, 96, т.1);
- №00035900705 від 26.08.2021, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1     051     406,14 грн. (а.с.15, 97, т.1).
Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку, про правомірність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення №00035910705 від 26.08.2021 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 120000,00грн, оскільки зі змінних звітів за формою №17-НП за період з 01.04.2020 по 10.04.2020 вбачається, що упродовж вказаного періоду на АЗС у резервуарі №2 знаходилося дизельне пальне у кількості 401,36 л., яке позивачем не реалізовувалося. З урахуванням того, що наявність дизельного пального у резервуарі є обігом пального та свідчить про введення такого резервуару в експлуатацію, суд першої інстанції наголосив, що відсутність реєстрації двох рівнемірів-лічильників та чотирьох витратомірів лічильників у період з 01.04.2020 по 10.04.2020 утворює склад правопорушення передбаченого пунктом 1281.1 статті 1281 Податкового кодексу України. 
Так, відповідачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а отже колегія суддів суду апеляційної інстанції, відповідно до приписів ст. 308 КАС України, надає оцінку доводам суду першої інстанції в частині доводів апеляційної скарги щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №00035910705 від 26.08.2021 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 120000,00грн.
Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку.
Згідно з пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00,     2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 – також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі – рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Платники податку – розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів – в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади – в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
З огляду на підпункт 12 підрозділу 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, -– не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
Враховуючи зазначені норми законодавства, розпорядники акцизних складів зобов`язані були обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Законодавцем також було визначено і граничний строк для такого обладнання та реєстрації, зокрема по акцизному складу, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, – не пізніше 1 січня 2020 року.
Абзацом четвертим пункту 18 підрозділу 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що норми пункту 1281.1 статті 1281 цього Кодексу застосовуються: з 1 квітня 2020 року – до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).
Таким чином зазначеною нормою встановлено строки для виконання обов`язку платником податку для облаштування акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі та реєстрації таких в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також передбачено дату з якої до таких платників застосовуються норми пункту 1281.1 статті 1281 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.1281.1 ст.1281 Податкового кодексу України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового, та/або масового витратоміра на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, та/або місці отримання/відпуску спирту етилового у виробництво продукції, визначеної у підпунктах “д” – “ж” підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 цього Кодексу, – тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового, та/або масовий витратомір.
Процедура створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначена Порядком ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 р. №891 (далі за текстом – Порядок №891).
Відповідно до пп.1-4 п.2 Порядку №891 витратомір-лічильник – законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах; рівнемір-лічильник рівня пального у резервуарі – законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара; резервуар – законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці; обіг пального – будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).
Позивач оскаржуючи рішення відповідача та судове рішення вказує, що відповідачем невірно визначено розмір штрафної санкції, оскільки фактично на АЗС установлено 1 резервуар з паливом який облананий 1 рівноміром та 2 витратомірами.
Щодо вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.
Як свідчасть встановдені обставини справи, під час перевірки встановлено, що позивачем на АЗС, розташованій за адресою АДРЕСА_1 , у період з 01.04.2020 по 10.04.2020 здійснювалася реалізація пального, а реєстрація двох резервуарів на яких встановлено 4 витратоміри і 2 рівноміри здійснена 22.12.2020.
Відповідно до довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри суб`єкт господарювання ОСОБА_1 є розпорядником акцизного складу №1003923 на якому 21.12.2020  зареєстровані два резервуари з рівномірами та чотири витратоміри №95030269, №95030318, №95030291, №950302192 (а.с.103-104, 207-208, Т.1).
Зі змінних звітів за формою №17-НП за період з 01.04.2020 р. по 10.04.2020 р. судом встановлено, що упродовж вказаного періоду на АЗС реалізовувався бензин А-92 із резервуара №1, дизельне пальне не реалізовувалося, однак знаходилося у резервуарі №2 у кількості 401,36 л. (а.с.237-256, Т.1).
Враховуючи встановлені обставини справи, відповідачем встановлено, а позивачем не спростовано, що саме у період з 01.04.2020 по 10.04.2020 здійснювалася реалізація пального, а реєстрація двох резервуарів на яких встановлено 4 витратоміри і 2 рівноміри здійснена лише 22.12.2020.
Отже, доводи скаржника про неналежне нарахування штрафних санкцій є безпідставними та відхиляються судом.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відсутність реєстрації двох рівнемірів-лічильників та чотирьох витратомірів лічильників у період з 01.04.2020 по 10.04.2020 утворює склад правопорушення передбаченого пунктом 1281.1 статті 1281 ПК України, а податковим органом правильно розраховано суму штрафу у розмірі 120000,00грн (20000,00грн х 6).
Доводи апеляційної скарги суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 січня 2024 року в адміністративній справі №340/9661/21 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий