ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/2650/24                                       Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В.
                                                                                           Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року                                                                      м. Київ          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                       Черпака Ю.К.,
суддів                                                             Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,
за участю секретаря 
судового засідання                                        Сулім А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно з статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 квітня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області Подольхова Ігоря Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
                                               В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі -відповідач 1/апелянт), інспектора взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області Подольхова Ігоря Сергійовича (далі - інспектор/відповідач 2) про скасування постанови серії ЕНА № 1440906 від 14 лютого 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а спірна постанова винесена безпідставно, не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 лютого 2024 року передано справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції м. Києва, інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Подольхова Ігоря Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, для розгляду за підсудністю до Новозаводського районного суду міста Чернігова
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1440906 від 14 лютого 2024 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Подольховим Ігорем Сергійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.      
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.  
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що наданими доказами підтверджено факт не надання позивачем дороги пішоходам, які вже знаходились на пішохідному переході.
В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав висновки суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2024 року Інспектором взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Подольховим І.С. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1440906, відповідно до якої  ОСОБА_1 14 лютого 2024 року о 17 год. 33 хв. в м. Чернігові на проспекті Миру, 32, керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати їм дорогу, чим порушив пункт 18.1 Правил дорожнього руху
Постановлено накласти штраф у сумі 340, 00 гривень.
Згідно з рапортом інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Подольхова І.С. під час винесення постанови серії ЕНА №1440906 відбулась механічна описка, а саме: замість будинку 38А було вказано будинок 32, яка була виправлена. 
Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз доказів у справі в сукупності з відповідним законодавством дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він не ухилявся від надання дороги пішоходам, не створював для них перешкоду чи небезпеку.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із  статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила).
Відповідно до пункту 18.1 Правил водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. 
Згідно з пунктом 1.10 Правил термін «дати дорогу» має наступне значення - це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Вищезазначений пункт встановлює заборону водію у здійсненні будь-якого маневру, в тому числі продовження свого руху навіть якщо є теоретична можливість змусити інших учасників, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. 
Пунктом 4.16 Правил надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора. 
Аналогічні вимоги щодо надання дороги водіями пішоходам наведені у підпунктах 18.1, 18.2 Правил.
При цьому, пунктом 4.10 Правил встановлено, що перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.
Згідно з підпунктом «а» пункту 4.14 Правил пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху
Відповідно до постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 751/4821/17, в якій досліджувались обставини, за яких пішохід має перевагу на нерегульованому пішохідному переході, то така перевага в русі перед транспортними засобами настає з моменту, коли вони ступили на перехід.
Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП, зокрема, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 251 КУпАП, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані відповідно до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з матеріалами справи, відповідачем надано суду першої інстанції відеозапис з фіксацією вчиненого правопорушення та процедурою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відеозапис був здійснений на технічний пристрій, а саме: відеореєстратор Xiaomi 70mai, який відповідно до вимог закону вказаний у спірній постанові.
З відеозапису, оглянутим колегією суддів, видно, що двоє пішоходів, здійснюючи рух з боку тротуару лівої смуги - ліворуч від транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, ступили на проїзну частину (пішохідний перехід) в момент коли автомобіль позивача вже здійснював переїзд нерегульованого пішохідного переходу.
В цій ситуації з наданих доказів не вбачається порушень позивачем пункту 16.2. Правил, оскільки в момент початку проїзду нерегульованого пішохідного переходу пішоходи були відсутні та почали переходити із-за об`єкту, що обмежує огляд, не зупиняючись, не впевнившись у відсутності небезпеки, тоді коли транспортний засіб вже своєю передньою частиною був на пішохідному переході та здійснював його проїзд.
Наданий відеозапис не підтверджує ухилення водія автомобіля від надання дороги пішоходам та створення для їх руху перешкоди чи небезпеки, позаяк позивач не намагався «проскочити» пішоходів, об`їхати їх чи збільшити швидкість, щоб встигнути проїхати. 
Доводи апеляційної скарги зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись статтями 229, 272, 287, 308, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 квітня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                       Черпак Ю.К.

Судді:                                                                                          Маринчак Н.Є.

                                                                                                    Штульман І.В.