Справа № 464/3592/24                                Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О. 
Провадження № 33/811/901/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суд м. Львова від 31 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
       цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї стягнення, у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 07 травня 2024 року, о 20:20 год., м. Львів, вул. Трильовського, 2, керуючи автомобілем марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , була неуважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «Smart», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 1.5; 2.3б; 13.3 ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , не оспорюючи фактичних обставин справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову місцевого суду в частині накладення стягнення, застосувати до неї штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Наголошує, що призначене покарання не відповідає її особі та є вкрай суворим.
Повідомляє, що вона офіційно працює помічником приватного нотаріуса Бурило В.В., є одруженою, її чоловіка мама є інвалідом I групи та потребує постійного догляду, свою вину визнала, щиро розкаювалася, зачепила автомобіль потерпілої, оскільки було мало місця для маневру, вибачалася перед потерпілою, до адміністративної відповідальності не притягувалася раніше, умислу на вчинення ДТП не мала, обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Заслухавши, виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку аргументів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 124 КУпАП України, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена дослідженими судом першої інстанції доказами, та у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення суд першої інстанції, враховував конкретні обставини справи, прийшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців.
Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП.
Відповідно до вимог даної норми закону, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Отже, санкції інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбачає альтернативний вид стягнень. За наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд, належним чином, в постанові не обґрунтував підстав для обрання їй стягнення найсуворішого стягнення, у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушниці найбільш суворого виду адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 щиро розкаялася у вчиненому, визнала свою вину, офіційно працює помічником приватного нотаріуса Бурило В.В., є одружена, має свекруху, яка є інвалідом I групи та потребує постійного догляду, у зв`язку із чим вона потребує використання транспортного засобу, вибачилася перед потерпілою стороною, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася.
Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
У відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушниці, яка офіційно працевлаштована є одружена, має свекруху інваліда I групи, яка потребує лікування, конкретні обставини справи те, що дане правопорушення нею вчинено вперше, раніше до адміністративної відповідальності вона не притягувалась, вину визнала та щиро кається у вчиненому.
Апеляційний суд вважає, що за наведених обставин застосоване відносно водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців є надто суворим, а тому таке слід змінити та накласти стягнення відповідно до санкції ст. 124 КУпАП, у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
На підставі викладеного, вважаю за необхідне задовольнити апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та змінити постанову Сихівського районного суду м. Львова від 31 травня 2024 року в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців на штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Сихівського районного суд м. Львова від 31 травня 2024 року, про притягнення  ОСОБА_1 доадміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити.
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 грн.
У решті постанову суду залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           Партика І.В.