ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 травня 2024 року                                                     Справа № 580/6254/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                     Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі 

за позовом           фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

до                     Головного управління ДПС в Черкаській області          
          
про                     визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Черкаській області (далі - Відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0006671-1308-2300 від 24.05.2023, якою визначений податковий борг у сумі 129622,04 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України, у разі залишення без змін нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.
Окрім того, суд відзначив, що розрахунком пені підтверджено відсутність її нарахування з 01.03.2020 у період дії карантину.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, зазначаючи доводи аналогічні тим, які вже були викладені у її позовній заяві.
Таким чином, Апелянтка наполягає на тому, що вона  вчасно виконала свій обов`язок щодо сплати грошового зобов`язання, оскільки воно вважається узгодженим з дати набрання рішенням законної сили.
Також ОСОБА_1 посилається на висновки Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №815/5632/17, від 14.05.2020 у справі  №822/3190/17 від 08.07.2021 у справі №160/2242/20, від 06.04.2021 у справі №822/1554/17.
Окремо Апелянтка наголошує на тому, що податкову вимогу Відповідач сформував 24.05.2023. А станом на цей день ще не завершилася дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що оскаржуване нею рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 та від 06.03.2024 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просить відмовити у задоволенні такої скарги.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Черкаській області здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та за період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2018 щодо дотримання вимог законодавства з питань нарахування та сплати єдиного соціального внеску.
Результати перевірки оформлені актом від 24.06.2019 № 361/23-00-13-0214/2457414984.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.08.2019 № 0009341302, за платежем «Податок на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 587463,75 грн.
23.09.2019 Позивачка направила рекомендованим листом на адресу ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 16.08.2019 №0009341302.
23.12.2019 Позивачка отримала від Державної податкової служби України рекомендоване поштове відправлення з рішенням про відмову в задоволенні скарги №10156/6/99-00-08-05-04 від 20.11.2019.
02.01.2020 Позивачка звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2019 № 0009341302.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №580/48/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.
21.12.2022 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Позивачки залишив без задоволення, а судове рішення без змін.
Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду залишено без змін.
Платіжною інструкцією № 4423 від 03.01.2023 Позивачка сплатила на казначейський рахунок суму 587463,75 грн. В графі «призначення платежу» цієї платіжної інструкції зазначено: «сплата грош. зобов. по акту перев. від 24.06.2019 № 361/23-00-13-0214/2457414984; Ппр № 0009341302 від 16.08.2019, пост. ШААС в спр. №580/48/20 від 21.12.22р».
У подальшому, Головне управління ДПС у Черкаській області сформувало податкову вимогу №0006671-1308-2300 від 24.05.2023 на загальну суму податкового боргу 129622,04 грн., в тому числі пеня - 129622,04 грн.
Вважаючи протиправним зазначене рішення, а свої права - порушеними, Позивачка звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин. 
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Згідно з пунктом 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.
Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Пункт 54.3 статті 54 ПК України визначає випадки, коли на контролюючий орган покладено обов`язок визначити суми грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 57.4 статті 57 ПК України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.
Остання норма кореспондує положенням пункту 129.2 статті 129 ПК України, відповідно до якої у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.
Згідно з абз. 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
До такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20 щодо правомірності нарахування пені за весь період заниження грошового зобов`язання, нарахованого податковим органом за результатами податкової перевірки і узгодженого в судовому порядку, у випадку, якщо таке зобов`язання було сплачено платником податків протягом десяти днів з дня його узгодження.
У цій постанові Верховний Суд відступив від висновків, викладених, зокрема, але не виключно, у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, на яку посилається Апелянтка у своїй позовній заяві та апеляційній скарзі.
Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами та відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку пені, вона нарахована саме на суму заниженого податкового зобов`язання, правомірність збільшення якого підтверджена у судовому порядку, і за весь час його заниження (у тому числі за період судового оскарження). А тому, колегія суддів вважає, що дії Відповідача в межах, які оскаржуються Позивачем, відповідають правовому регулюванню, встановленому підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 та пунктом 129.2 статті 129 ПК України на час виникнення спірних правовідносин.
Отже, доводи ОСОБА_1 про  відсутність у неї обов`язку зі сплати спірної суми пені через  те, що вона  вчасно виконала свій обов`язок щодо сплати грошового зобов`язання спростовуються з огляду на викладене вище.
Твердження Апелянтки про те, що нарахування пені необхідно здійснювати згідно з нормою ст. 129 ПК України чинною станом на 24.05.2023, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як зазначає сама Апелянтка, право на нарахування пені у Відповідача виникло після проведення перевірки та оформлення її результатів. 
Як встановлено судом першої інстанції, результати перевірки оформлені актом від 24.06.2019 № 361/23-00-13-0214/2457414984. Таким чином, саме з цього моменту розпочалася процедура нарахування пені.
З урахуванням усього, викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права під час прийняття рішення у цій справі.
Перевіряючи доводи Апелянтки про те, що податкова вимога сформована Відповідачем у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), колегія суддів зазначає,  що вони не спростовують правильності оскаржуваного рішення.
Як зазначалося раніше, згідно з абз. 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Втім, з розрахунку пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань, наданого контролюючим органом вбачається, що починаючи з 01.03.2020 пеня ФОП ОСОБА_1 не нараховувалася /т.1 а.с.45/.
Отже, посилання Апелянтки на те, що податкова вимога сформована 24.05.2023, тобто під час дії карантину, на увагу не заслуговують. 
Надаючи оцінку всім доводам апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №  30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, доводи апеляційної не спростовують висновків суду, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 20 травня 2024 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      О.В. Карпушова

                                                                                Є.І. Мєзєнцев