ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року	Львів	Справа № 500/1600/24 пров. № А/857/8204/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                         Глушка І.В.
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року про зупинення провадження, постановлену суддею Мартиць О.І. у м. Тернополі у порядку письмового провадження у справі №500/1600/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області  про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

20 березня 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті індексації щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2024 в сумі 1500,00 грн; зобов`язати здійснити нарахування та виплату щомісячного пенсійного забезпечення (з надбавками) з 01.03.2024 в повному обсязі та без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року зупинено провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/8511/23.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. За наслідком скасування ухвали просить направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у розглядуваній адміністративній справі, оскільки предмет і підстави позову у розглядуваній справі та справі, до набрання законної сили у якій зупинено провадження у даній справі оскаржуваною ухвалою, є різними.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").
Недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/8511/23, суд першої інстанції виходив з того, що висновки за результатами розгляду справи №320/8511/23 впливатимуть на застосування норм матеріального права при вирішенні спірних правовідносин. 
Зупинення провадження по справі – це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
Зупинення провадження в справі – це також, як і відкладення провадження в справі, перенесення судового засідання в справі на інший час, але на відміну від відкладення при зупиненні час нового судового засідання суд точно зазначити не може. Судове засідання при зупиненні провадження переноситься до припинення дії перешкод, що послужили підставою зупинення провадження в справі.
За своєю правовою сутністю зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Відповідно до приписів ст. 236 КАС України визначені обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі, які дійсно перешкоджають розгляду справи та мають об`єктивний характер.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у адміністративній справі № 320/8511/23 визнано протиправним та нечинним в абзаці першому пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» застосування обмеження максимального розміру пенсії, визначеного законом; визнано протиправним та нечинним абзац 2 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» щодо визначення розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, який не може перевищувати 1500 гривень.
Згідно з даними інформаційного веб-порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 320/8511/23 оскаржене в апеляційному порядку, тобто не набрало законної сили.
Предметом позову у даній справі є оскарження дій пенсійного органу щодо обмеження індексації пенсії розміром 1500 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що прийнятим за результатами розгляду справи № 320/8511/23 рішенням будуть встановлені обставини, які впливатимуть на вирішення спірних правовідносин. Відтак зупинення провадження у справі для повного, всебічного та справедливого розгляду справи до набрання законної сили рішенням у згаданій адміністративній справі суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим. При цьому, слід зазначити, що саме по собі зупинення провадження у даній справі ніяким чином не порушує права позивача. Натомість таке зупинення провадження у справі є для позивача додатковою гарантією прийняття судом справедливого рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання зупинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України судом першої інстанції не допущено порушення вимог процесуального закону.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного судового рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 236, 242, 308, 309, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року про зупинення провадження, постановлену у справі №500/1600/24, – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний