КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 червня 2024 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 755/10088/23
номер провадження №22-ц/824/8852/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника  акціонерного товариства "Українська залізниця" - Онищенко Ольги Федорівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року /суддя Марфіна Н.В./
у справі за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах та у інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди завданої смертю, -

В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернувся з вимогами до АТ "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди завданої смертю у розмірі 300 000 грн. на кожного.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 150 000 грн. /а.с. 120-131/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник  АТ "Українська залізниця" - Онищенко О.Ф. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що правила ст.454 ЦК України про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також особі громадянина, однак у кожному разі підставою до цього може бути груба необережність потерпілого (знаходження в нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху і т.п.), а не проста необачність. Під цим необхідно розуміти протиправну поведінку потерпілого, коли він не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого наслідку, а саме потрапляння під поїзд. Зазначає, що швидкісний поїзд Хюндай на відміну від автомобільного транспорту об`їхати потерпілого можливості не має, згідно своїх фізичних та технічних властивостей, враховуючи масу та швидкість, не може різко зупинитися, а тому має великий гальмівний шлях на який машиніст поїзда вплинути не може. Згідно ч. 3 ст. 24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Отже, враховуючи вищезазначені обставини, загибель ОСОБА_4 відбулась у наслідок власного непрямого умислу та внаслідок непереборної сили, тому підстави для відшкодування шкоди у даному випадку відсутні. Вважає, що позивачами не надано до суду судово-психологічну експертизу за завдані особі страждання (моральну шкоду). 
ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та у інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що позивачі є синами ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів та копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу. /а.с. 20-21, 25, 37/
Один з синів ОСОБА_4 - позивач у справі ОСОБА_2 , є інвалідом ІІ групи з дитинства і рішенням суду від 10.08.2021 року він визнаний недієздатним, над ним встановлена опіка та призначено його опікуном ОСОБА_1 (позивач у справі, який діє в своїх інтересах та інтересах підопічного). Строк дії зазначеного рішення продовжений строком на два роки рішенням суду від 20.09.2023 року (а.с. 26-33, 100-102).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у віці 60 років, що підтверджується копіє свідоцтва про смерть. /а.с. 17/
Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті, смерть ОСОБА_4 настала на залізничному вокзалі, причина смерті: інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла; пішохід травмований при зіткненні з поїздом чи іншим залізничним транспортним засобом пересування. /а.с. 18-19/
Відповідно до висновку експерта №166 по проведеній 14.07.2020 - 29.07.2020 судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 1. При експертизі трупа виявлено: чисельні садна, рани, синці на голові, тулубі, кінцівках, численні переломи кістяка, повна відсутність головного мозку, селезінки, ушкодження серця, аорти, легень, печінки, нирок, повне відокремлення правої гомілки, не повне відокремлення лівої верхньої кінцівки та нижніх кінцівок, фрагментація та зміщення внутрішніх органів; малокров`я внутрішніх органів, сліди крові у порожнинах трупа, стенозуючий коронаросклероз, кардіосклероз; 2. Смерть її наступила від поєднаної тупої травми голови, тулуба, кінцівок, яка супроводжувалась розтрощенням голови та тулуба з відсутністю головного мозку, селезінки; 3. Усі виявлені ушкодження виникли незадовго до настання смерті та в агональний період в результаті дії з великою силою тупих твердих предметів або при ударі об них і могли утворитися при ударі залізничним транспортом з подальшим переїздом через тулуб та нижню кінцівку, що підтверджується характером та локалізацією виявлених пошкоджень. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких, небезпечних для життя в момент спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої; 4. При судово-токсикологічному дослідженні в тканинах м`язу трупа не виявлено метилового, етилового спиртів, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів. /а.с. 11-16/
Постановою начальника СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області про закриття кримінального провадження від 09.10.2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020110340000194 від 13.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. /а.с. 8-9/
У вказаній постанові, зокрема, зазначено: «Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 грубо порушила правила особистої безпеки на залізничному транспорті, під час переходу залізничних колій, що не надало змоги локомотивній бригаді, яка керувала потягом №712 уникнути зіткнення, тому кримінальне провадження підлягає закриттю».
За змістом листа АТ «Українська залізниця» від 11.11.2021 року, електропоїзд Hyundai Rotem (HRCS №002) перебуває на балансі філії «Українська залізнична швидкісна компанія» АТ «Укрзалізниця». ОСОБА_7 працює в філії «Українська залізнична швидкісна компанія» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніста електропоїзда з 17.05.2012 по теперішній час. /а.с. 10/
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами  ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.
Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що право кожного на життя охороняється законом.
Фізична особа має невід`ємне право на життя. Фізична особа не може бути позбавлена життя (частини перша-друга статті 281 ЦК України).
Згідно частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Частиною першою статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).
Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер.
Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Відповідно до статті 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Врахувавши при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що смерть ОСОБА_4 стала наслідком її грубої необережності, що виявилась у порушенні нею правил особистої безпеки на залізничному транспорті, а також принципи розумності, виваженості, пропорційності, справедливості, співмірності та обґрунтованості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в якості грошового відшкодування спричиненої позивачам моральної шкоди з відповідача слід стягнути на їх користь по 150000,00 грн. на кожного, що є ймовірною компенсацією втрат, з урахуванням наведених принципів.
Як встановлено судом першої інстанції, причиною загибелі ОСОБА_4 є грубе порушення правил особистої безпеки на залізничному транспорті під час переходу залізничних колій, внаслідок чого відбулось зіткнення з швидкісним поїздом - джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).
У матеріалах справи відсутні докази того, що смерть потерпілої настала внаслідок непереборної сили або умислу, а тому відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, від цивільно-правової відповідальності не звільнений, однак обставини, за яких настала смерть потерпілої підлягають врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування.
Так, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та у інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдано моральну шкоду, яка пов`язана з глибокими емоційними переживаннями та моральними стражданнями через передчасну смерть матері.
 Факт загибелі ОСОБА_4 є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, оскільки людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
З урахуванням допущеної особистої недбалості та необережного поводження на залізниці самою потерпілою, суд першої інстанції визначив позивачам розмір моральної шкоди у сумі 150 000 грн. кожному.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що зазначений розмір моральної шкоди відповідає глибині та тривалості моральних страждань позивачів та є обґрунтованим, оскільки у повній мірі враховано принципи розумності, виваженості та справедливості при визначенні такого розміру моральної шкоди.
Згідно з частинами третьою-четвертою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23).
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Разом з тим, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. кожному, оскільки врахував фактичні обставини конкретної справи, а саме факт особистої недбалості та необережності потерпілої, її поведінку, а також характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника  акціонерного товариства "Українська залізниця" - Онищенко Ольги Федорівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: