Справа № 635/10121/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П. 
Провадження № 33/811/546/24                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

        31 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника адвоката Гриневича М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гриневича Михайла Миколайовича на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді, 17.10.2023 о 13:30 год. в смт. Пісочин, шосе Полтавське 202/1, Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «KRASZ G6BZB6», р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER Alcotest 6810», результат – 0,30 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Гриневич М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського  районного суду Львівської області від 15 лютого 2024 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі № 635/10121/23 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на такі доводи:  ОСОБА_1 в цей день алкогольних напоїв не вживав (вживав ліки від цукрового діабету); працівники поліції належним чином не роз`яснили останньому порядок проведення огляду на стан сп`яніння та не запропонували пройти огляд у медичному закладі; температура повітря під час якої проводився огляд на приладі “Драгер” не відповідає дійсності, що могло спровокувати похибку вищевказаного приладу; об`єктивна сторона правопорушення відсутня, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, який не відповідає відеозапису з місця події (так в протоколі вказано час 13 год 30 хв, коли відеозапис розпочинається о13 год 36 хв); проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 здійснено з порушеннями.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що апеляційна скарга була підписана ним електронним цифровим підписом та скеровувалась у суд першої інстанції з підтвердженням про цифровий підпис, що підтверджується скрін копією із електронної пошти, відтак вважає такий строк пропущено з поважних причин.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник адвокат Гриневич М.М. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення   захисника адвоката Гриневича М.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Проте, судом першої інстанції, в порушення вимог закону, не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість   ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не надав їм належної оцінки.
Суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 518248 від 17.10.2023, проведеним оглядом відеозапису, на якому чітко чути результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 – 0,30 проміле та згоду водія із вказаним результатом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначений результат такого огляду – 0,30 проміле, чеком газоаналізатора «DRAGER Alcotest 6810», тест № 1981 та іншими матеріалами справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 17.10.2023 о 13 год 30 хв в смт. Пісочин, шосе Полтавське 202/1, Харківської області, керував автомобілем марки «KRASZ G6BZB6», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER Alcotest 6820», результат – 0,30 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При складанні даного протоколу про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений відповідною інструкцією, затверджений спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, п. 7 розділу І, якої передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 добровільно погодився на продування приладу “Драгер”, оскільки не вживав алкоголь та після продування приладу “Драгер”, який показав результат 0,30 проміле, вказав, що не вживав в цей день алкоголь, приймає ліки від цукрового діабету, проте працівники поліції належним чином не роз`яснили останньому порядок проведення огляду на стан сп`яніння та не запропонували останньому пройти огляд у медичному закладі. Також працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки згоди із отриманим внаслідок проходження на приладі “Драгер” результатом, незважаючи на його твердження про те, що він не вживав у цю добу алкоголь.
Крім того, із відеозапису, долученого до матеріалів справи, слідує, що під час спілкування з поліцейським водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці, при цьому з даного відеозапису не вбачається ознак алкогольного сп`яніння у водія, а саме порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. 
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 поводив себе спокійно та виважено, пересувався впевнено без порушень координації рухів, характерних для алкогольного сп`яніння. 
При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення час вчинення адміністративного правопорушення вказано 13 год 30 хв, проте відеозапис події розпочинається о 13 год 36 год, що свідчить про те, що такий протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а його дані суперечать фактичним обставинам справи.
Окрім цього, з висновку спеціаліста № 19/2024-Т, проведеного КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово – медичної експертизи» вбачається, що він хворіє цукровим діабетом типу (2) середнього ступеню тяжкості, у стадії компенсації (концентрація цукру в крові 16,3%), знаходиться на лікуванні глімепіридом, воксидом.
Згідно висновку спеціаліста № 19/2024-Т вбачається, що за літературними даними у хворих з цукровим діабетом концентрація алкоголю в крові може досягати 1,29% (Hafez EM.Hamad MA. Foud M). Цукровий діабет включає групу складних метаболічних розладів, при яких підвищений рівень глюкози в крові може призвести до серйозних медичних ускладнень. Зокрема, недостатня кількість інсуліну може привести до підвищеної кількості циркулюючих кетонових тіл, а саме ацетоааетату, що призводить до підвищеної концентрації ацетону в диханні. Дуже маленька кількість ацетону є природною нормальною складовою подиху здорових людей ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Chippendale T.W., ОСОБА_5 ). У хворих на цукровий діабет концентрація ацетону у видихуваному повітрі є вищою і коливається від відносно високих 0,5 ppmv для здорових людей до сотень ppmv для хворих на діабет.
Ацетон є однією з багатьох речовин, які можуть бути помилково ідентифіковані та виміряні як етанол за допомогою деяких алкотестерів.
Вищевказане може свідчити, що в даному випадку, підвищений вміст ацетону при цукровому діабеті міг призвести до позитивної проби на алкоголь у видихуваному повітрі і показ газоаналізатора «DRAGER Alcotest 6820» 0,3 проміле алкоголю не може бути достовірним показником алкогольного сп`яніння. 
Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням ст. 266 КУпАП.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

поновити адвокату Гриневичу Михайлу Миколайовичу строк апеляційного оскарження постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 15 лютого 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Гриневича Михайла Миколайовича задоволити.
Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 15 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк