ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 року                                                                  Справа № 924/1308/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року по справі №924/1308/23 (суддя Гладюк Ю.В.)
за позовом акціонерного товариства "Акцент- Банк"
до фізичної особи ОСОБА_1 
про стягнення 102702 грн 59 коп.
Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Акцент- Банк" (надалі – Позивач) звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1 (надалі – Відповідач) на користь Позивача: 88923 грн 76 коп. заборгованості за кредитом; 538 грн 83 коп. заборгованості за процентами; 4740 грн заборгованості за винагородою; 1000 грн штрафу (фіксована складова); 7500 грн штрафу (змінна складова) відповідно до умов кредитного договору №20.45.0000000334 від 30 вересня 2021 року. 
В обгрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором щодо надання кредиту (встановлення кредитного ліміту) в розмірі 150000 грн, термін повернення кредиту 27 вересня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20,90% річних.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року по справі                   № 924/1308/23 позов задоволено.      Стягнуто з Відповідача на користь Позивача  88923 грн 76 коп. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 538 грн 83 коп. загального залишку заборгованості за процентами, 4740 грн загального залишку заборгованості за винагородою, 1000 грн штрафу (фіксована складова), а також 7500 грн штрафу (змінна складова).
Приймаючи дане рішення,      суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що із наявної в матеріалах справи банківської виписки з особового рахунку Відповідача за період з 30 вересня 2021 року по 15 листопада 2023 року та розрахунку заборгованості за Договором станом на 15 жовтня 2023 року слідує, що Відповідач не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів та комісійної винагороди в обумовлений Договором строк, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість: за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 88923 грн 76 коп., за процентами в розмірі 538 грн 83 коп. та за винагородою в розмірі 4740 грн. Разом з тим, Відповідач у відзиві зазначає, що сплатив на корить Позивача по кредитному договорі загалом 154149 грн 79 коп.. 
Місцевим господарським судом зазначено, що аналізуючи умови Договору (пункти А6-А10, а також пункти 4.1-4.13, які передбачають черговість погашення процентів, винагороди і тіла кредиту), судом взято до уваги те, що банком зараховувалися отримані від Відповідача кошти не лише на погашення тіла заборгованості, а і на погашення процентів та винагороди, у відповідності та в порядку передбаченому умовами Договору. Суд констатував, що зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи додатком №1 до Договору (в якому зазначено графік погашення), та банківською випискою з якої вбачається, які суми від Відповідача надходили (колонка „кредит”) та як вони були розподілені (колонка „дебет”), зазначаючи, що окрім визначеного  Позивач також просить стягнути з Відповідача 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 7500 грн штрафу (змінна складова).
Також, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що ним береться до уваги, що у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується  за наступною формулою: 1000грн. + 5% від суми встановленого у пункті А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. З огляду на викладене, місцевий господарський суд виснував, що заявлений до стягнення штраф у розмірі 8500 грн обґрунтований та правомірний. 

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду     Відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно із випискою за кредитом N20.45.0000000334 від 30 вересня 2021 року, яка сформована станом на 2 січня 2024 року, за період з 30 вересня 2021 року по 2 січня 2024 року та яка була долучена Відповідачем до відзиву по справі, залишок тіла кредиту  зазначений у розмірі 78      391 грн 48 коп.. Апелянт наголошує, що вказаний розмір сторона Позивача не оспорювала, до суд першої інстанції не надавала жодних доказів, які спростовують вказаний розмір, а тому,  Відповідач вважає, що суд першої інстанції, не надав належної оцінки виписці за кредитом N20.45.0000000334 від 30 вересня 2021 року, яка підтверджує, що залишок тіла кредиту Відповідача саме 78      391 грн 48 коп., а не 88      923 грн 76 коп..
Також, Відповідач зауважує, що з нього  стягнуто 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 7500 грн штрафу (змінна складова), в той же час, як  відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського Кодексу та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року Прикінцеві та Перехідна положення ЦК України були доповнені пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за Договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду  від 26 березня  2024 року                        (а.с. 109), з підстав,      висвітлених в ній,      було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача. Запропоновано Позивачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду  відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Відповідачу.
Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1      статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції       справи переглядаються       за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей,      передбачених             у цій главі.
Згідно частини 2       статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Частиною 3      статті 270 Господарського процесуального кодексу України      передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції      здійснюється у судовому засіданні      з повідомленням учасників справи,      крім випадків,передбачених частиною            десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього       Кодексу.
В силу дії частини 10      статті      270 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги      на рішення господарського суду у справах      з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих,      які не підлягають            розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,      розглядаються судом      апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи            здійснюється в порядку письмового провадження за наявними            у справі матеріалами,       якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Разом з тим,      суд констатує, що види справ, що не підлягають       розгляду в порядку спрощеного      позовного провадження визначені в частині 4      статті 247 Господарського процесуального кодексу України.
Суд констатує, що дана справа № 924/1308/23 не підпадає під дані винятки.
Водночас, суд констатує, що згідно      статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з       1 січня 2024 року                   встановлено прожитковий мінімуму на одну       працездатну особу в розмірі 3028 грн Відтак, максимальна ціна позову, що підлягає під дію частини 10       статті 270 ГПК України       складає 302800 грн 00 коп. (що є більшою сумою, ніж сума позовних вимог в даній справі).
З огляду на вищевказане,            колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України,             ухвалила рішення здійснювати       розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.
      Відповідно, ухвалою суду від 26 березня 2024 року повідомлено сторін       про те, що розгляд справи №924/1308/23       проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до       27 травня       2024 року включно. 
Відтак,      дослідивши       матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу,      суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги Відповідача  слід задоволити частково, а рішення суду першої інстанції слід частково скасувати та прийняти нове рішення, яким частково задоволити позов. 
При цьому Північно-західний апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи,      30 вересня 2021 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір  (надалі – Договір; 4-10).
Зокрема, у розділі "А. Істотні умови кредитування" Договору  сторони узгодили: вид кредиту – строковий кредит; ліміт договору: 150000 грн  на поповнення обігових коштів; термін повернення кредиту – 27 вересня 2024 року.
У пункті А3 Договору визначено, що Відповідач здійснює погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток №1 цього Договору). Ануїтетний платіж включає, в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою: сума щомісячного ануїтетного платежу = Сума кредиту за Договором*((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) * Процентна ставка за місяць)/((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1); сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за Кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу; сума щомісячного платежу за основним боргом = Сума щомісячного погашення Кредиту-Сума щомісячного платежу за %.
Абзацом 6 пункту А.3 Договору передбачено, що у відповідності до  статтей 212, 651 Цивільного кодексу України, у випадку порушення Відповідачем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Позивач на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь - якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Позивач направляє Відповідачу письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Відповідачем заборгованості за цим Договором термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. 
Згідно з пунктами А6, А8 Договору за користування кредитом Відповідач сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно, виходячи, з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за Кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.
Відповідач щомісячно сплачує Позивачу винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 процентів від суми зазначеного у пункті А.2 Договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. 
В силу дії пункту 1.1 Договору Позивач за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати Відповідачу кредит у вигляді згідно з пунктом А1 Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у пункті А2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці підпункту 2.1.2 Договору, в обмін на зобов`язання Відповідача щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені Договором терміни. Строковий кредит надається Позивачем у безготівковій формі шляхом, перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Відповідача з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.
Термін повернення кредиту зазначений у пункті А3 Договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з пунктами А12, 2.3.2, 2.4.1 Договору.
Усі істотні умови кредитування наведені у Розділі А Договору - “Істотні умови кредитування”.
Відповідно до пункту 2.1 Договору, Позивач зобов`язався: надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів Відповідачу на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої пунктом 1.1 Договору, а також за умови виконання Відповідачем зобов`язань, передбачених підпунктом 2.2.12 Договору; виконувати розрахункові документи Відповідача згідно підпунктів 2.4.3, 2.4.4  Договору в день надходження до Позивача розрахункового документа (платіжного доручення) за наявності технічної можливості для здійснення відповідної операції.
Відповідач зобов`язався: сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3  Договору (підпункт 2.2.2); повернути кредит у терміни, встановлені пунктом 1.2, 2.2.14, 2.3.2 Договору (підпункт 2.2.3); сплатити Позивачу винагороду відповідно до пункту 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 Договору (підпункт 2.2.5); доручає Позивачу списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використовування (підпункт 2.2.6).
За умовами пункту 2.3 Договору, Позивач має право: списувати грошові кошти з поточних рахунків Відповідача, згідно з підпунктом 2.2.6 Договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим Договором, у межах сум, що належать до сплати Позивачу.
У відповідності до пункту 4.1 Договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2,4.1 Договору Відповідач сплачує проценти у розмірі, зазначеному у пункті А.6 Договору.
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що відповідно до статті 212 ЦКУ у випадку порушення Відповідачем будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктами 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу проценти у розмірі, зазначеному у пункті А7 Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов цього Договору, встановленого пунктом А3 Договору).
В той же час, за пунктом 4.3 Договору визначено, що сплата процентів за користування кредитом, передбачених пунктами 4.1, 4.2 Договору, здійснюється згідно пункту А8 Договору.
У пункті  4.7 Договору зазначено, що у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з Договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню.
Погашення кредиту, сплата процентів за цим Договором здійснюються у валюті кредиту.
Згідно з пунктом 4.9 Договору, зобов`язання за цим Договором, у тому числі строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Позивачем права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Відповідача, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Позивачу згідно з підпунктами 2.2.13, 2.3.13 Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене пунктом 7.3 Договору.
Остаточне погашення заборгованості за цим Договором виконується не пізніше дати, зазначеної у пункті 1.2 Договору. 
Відповідно пункту 4.10 Договору, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.
В силу дії пункту 4.11 Договору нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.
За умовами пункту 5.7 Договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагорода, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 5 років.
За приписами пункту 5.8 Договору, у випадку порушення Відповідачем термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Позивача до судових органів, Відповідач сплачує Позивачу штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у пункті А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
У відповідності  до пунктів 6.1 та 6.2 Договору, Договір вважається укладеним з моменту підписання його Сторонами. Цей Договір у частині пункту 4.4  Договору набуває чинності з моменту підписання цього Договору, в решті частин - з моменту надання Відповідачем розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих, коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором.
У пункті 6.3 Договору зазначено, що він може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим Договором порядку.
До договору сторонами підписано додаток 1 – графік погашення, в якому узгоджено: терміни повернення частин кредиту та сплати процентів (30 число кожного місяця за період з жовтня 2021 року по 27 вересня 2024 року); розміри частин кредиту та суми процентів, що підлягають сплаті у відповідну дату; суми комісійних винагород. 
Відповідно до меморіального ордеру №TR.19484320.21859.64999 від 30 вересня 2021 року на виконання Договору Позивачем перераховано на рахунок Відповідача кредитні кошти в сумі 150000 грн.
У виписці з особового рахунку Відповідача за період з 30 вересня 2021 року по 15 листопада 2023 року відображено, зокрема надходження коштів на погашення кредиту та їх розподіл на сплату заборгованості за тілом кредиту, відсотках, комісії (у тому числі прострочених).
Позивач у вимозі від 15 жовтня 2023 року просив Відповідача погасити поточну заборгованість за кредитом у розмірі 100517 грн 08 коп. до 22 жовтня 2023 року. При цьому Позивачем зазначено, що вказана заборгованість складається з наступного: 93052 грн 13 коп. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 90 грн 66 коп. - залишок заборгованості за поточними процентами; 1449 грн 29 коп. – залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 5925 грн. - залишок заборгованості по комісії.
Водночас, як вказує Позивач Відповідач  в порушення умов Договору та приписів законодавства свої зобов`язання щодо повернення Позивачу кредитних коштів у передбачений строк не виконав, і що таке неналежне виконання Відповідачем  своїх зобов`язань за Договором стало підставою для звернення Позивача із позовом до суду.

В силу статтей 525, 526 Цивільного кодексу України     та     статті 193 Господарського кодексу України     зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього     Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно з частиною 1     статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1    статті 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Суд апеляційної інстанції констатує, що за своєю правовою природою між сторонами у справі укладений кредитний договір, який підпадає під правове регулювання норм § 1 і 2 глави 71 Цивільного кодексу України.
Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (§1 та §2     глави 71      цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до частини 1    статті 1054 Цивільного кодексу України     за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Приписами частини 3    статті 198 Господарського кодексу України      встановлено, що відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.
Згідно з частиною 1     статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу дії  частин 1, 2      статті 1056-1 Цивільного кодексу України     процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
За частиною 1    статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1    статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно     статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до     статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами     статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення суми заборгованості тіла кредиту, в розрізі доказів долучених до матеріалів справи, колегія суду зауважує наступне.
Позивач на виконання умов Договору надав Відповідачу кредитні кошти в розмірі 150      000 грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.19484320.21859.64999 від 30 вересня 2021 року. 
Із наявної в матеріалах справи банківської виписки з особового рахунку Відповідача за період з 30 вересня 2021 року по 15 листопада 2023 року та розрахунку заборгованості за Договором станом на 15 жовтня 2023 року слідує, що Відповідач не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів та комісійної винагороди в обумовлений кредитним Договором строк, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість: за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 88923 грн 76 коп., за процентами в розмірі 538 грн 83 коп. та за винагородою в розмірі 4740 грн.
В той же час за випискою  за кредитом N20.45.0000000334 долученою Відповідачем до апеляційної скарги (а.с. 98-102) та відзиву на позовну заява (а.с. 64-67) слідує, що станом на 2 січня 2024 року, за період з 30 вересня 2021 року по 2 січня 2024 року  залишок тіла кредиту був зазначений у розмірі 78      391 грн 48 коп..
Зважаючи на те, що дана виписка (долучена до апеляційної скарги) існувала на час винесення оскаржуваного рішення (22 лютого 2024 року) та долучалася Відповідачем до відзиву на позовну заяву, колегія суду досліджує її зміст в силу дії статті 86 Господарського процесуального кодексу України.
З виписки слідує, що Відповідачем здійснювалося погашення коштів, які розприділилися наступним чином: погашення простроченої заборгованості за відсотками згідно Договору; погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту згідно Договору; погашення простроченої заборгованістю за комісією згідно Договору; погашення кредиту.  Дане свідчить про те, що кошти внесені Відповідачем розприділялися Позивачем в силу дії Порядку розрахунків Договору.
При цьому, станом на 1 січня 2024 року залишок тіла кредиту становив 78391 грн 48 коп., а заборгованість, котру просив стягнути Позивач існувала станом на 11 листопада 2023 року. В той же час, зважаючи на існування даного доказу станом на день винесення оскаржуваного рішення, в розрізі, відсутності будь-яких доказів зі сторони Позивача щодо існування даної суми залишку кредиту (88923 грн 76 коп.) станом на 1 січня 2024 року, колегія суду виснує про те, що до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 78391 грн 48 коп. заборгованості за наданим кредитом, адже вона доведена Відповідачем належним і допустимим доказом, котрий не спростовано Позивачем, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної (позаяк Позивач усунувся від можливсоті спростувати поданий Відповідачем доказом). дана бездіяльність Позивача щодо спростування цього доказу на переконання колегії суду опосередковано свідчить про підставність твердження апелянта щодо іншої суми заборгованості, а ніж та, котру просив стягнути Позивач, та котру в оспорюваному рішенні стягнув місцевий господарський суд. Відтак суд апеляційної інстанції стягує з Відповідача 78391 грн 48 коп. заборгованості, а  в стягненні 10532 грн 28 коп. заборгованості за наданим кредитом суд відмовляє. 
Приймаючи такі рішення Північно-західний апеляційний господарський суд скасовує рішення в частині стягнення Відповідача на користь Позивача  заборгованості за наданим кредитом по Договору.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 538 грн 83 коп. заборгованості за процентами та 4740 грн заборгованості за винагородою, то колегія суду зауаажує таке. 
Згідно зі      статті 534 Цивільного кодексу України      у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;  у третю чергу сплачується основна сума боргу.
З огляду на приписи чинного законодавства, а також враховуючи обставини справи, судова колегія зазначає, що в даному випадку винагороду потрібно відносити до тієї ж категорії що ї проценти, та в даному випадку винагорода передбачена кредитним договором і сплачується боржником навіть за умови належного виконання кредитного договору.
Судом враховано, що відповідно до пункту 4.9 Договору зобов`язання за цим Договором, у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з пунктами 2.2.13, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене пунктом 7.3 цього Договору.
За результатами дослідження вказаного вище пункту Договору, колегія суду констатує, що Договором не встановлено черговості погашення вимог кредитора, окрім як за умови реалізації Позивачем права щодо стягнення неустойки.
При цьому, Відповідачем не спростовано 538 грн 83 коп. заборгованості за процентами та 4740 грн заборгованості за винагородою нарахованої Позивачем за неналежне виконання умов Договору.
В той же час,  у виписці, наданій  Відповідачем до матеріалів справи заборгованість за процентами та заборгованість за винагородою зазначена в одній і тій же сумі - 78391 грн 48 коп..
На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.
Відповідач заперечень щодо викладених у Договорі умов не висловлював, питання про зміну умов договору не порушував. Відтак, сторони погодили умови Договору та встановили відповідні зобов`язання з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку. Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи (за доведеності порушеного права такої особи), якщо під час вирішення відповідного спору буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.
Колегія суддів враховує, що Договір або окремі його умови є чинними і недійсними в установленому законом порядку не визнавалися, а тому підлягають виконанню сторонами.
Водночас як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем умови Договору, в тому числі, в частині сплати винагороди за кредитне обслуговування були порушені.
Таким чином позовна вимога Позивача про стягнення з Відповідача 538 грн 83 коп. заборгованості за процентами та 4740 грн заборгованості за винагородою знайшла своє підтвердження виходячи із доказів наявних в матеріалах справи, та є підставою для задоволення позовних вимог у цій частині. Відтак, Північно-західний апеляційний господарський суд стягує з Відповідача 538 грн 83 коп. заборгованості за процентами та 4740 грн заборгованості за винагородою. Дане рішення прийнято місцевим господарським судом, а тому Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення суду в цій частині без змін.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 7500 грн  штрафу (змінна складова), то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту  5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Відповідачем термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Позивача до судових органів, Відповідач сплачує Позивачу штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у пункті А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Так, Позивачем у відповідності до пункту 5.8 Договору нараховано штрафи: 1000 грн штрафу (фіксована складова); 7500 грн  штрафу (змінна складова).
17 березня 2022 року набув чинності      Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року (надалі      - Закон № 2120). Його положення переважно регулюють питання оподаткування, але низка його норм стосується питань кредитування та іпотеки, встановлюючи нові правила, що підлягають застосуванню під час дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Тож, розглянемо більш детально, які саме правила впроваджено      Законом № 2120.
Законом № 2120       внесено зміни до      розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України      та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
У відповідності до пункту 18      Перехідних положень ЦК України      у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної      статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначено, що з аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2020 року, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2020 року №2738-IX, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року №2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3057-IX, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX було продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 13 травня 2024 року.
З матеріалів справи судом встановлено, що порушення Відповідачем зобов`язання з оплати щомісячних платежів у Відповідача виникло починаючи з несплати чергового платежу в березні 2022 року.
Тобто, штраф нарахований Відповідачу Позивачем після 24 лютого 2022 року за порушення зобов`язання, що виникло у період дії в Україні воєнного стану, що суперечить вимогам пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
За таких обставин, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 7500 грн  штрафу (змінна складова) є безпідставною та такою, що      не підлягає задоволенню.
Відповідно колегія суду приймає рішення, яким відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 7500 грн  штрафу (змінна складова) та скасовує рішення суду першої інстанції в цій частині. 

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо судового рішення в частині безпідставно стягнення штрафу та заборгованості за Договором, підставними, документально обґрунтованими, та приймаються апеляційним господарським судом з підстав, вказаних вище в даній постанові. 
Разом з тим,      суд скасовує рішення Господарського суду Хмельницької  області у відповідних частинах.
Згідно частини 1      статті 269 Господарського процесуального кодексу України: суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог                   апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 1      статті 275 Господарського процесуального кодексу України      суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Водночас,       Північно-західний апеляційний господарський суд             приходить до висновку про неповне з`ясування            місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків,             викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що в силу дії пунктів 1, 2 та 3 частини 1            статті 277 Господарського процесуального кодексу України            є підставою для часткового скасування оспорюваного рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті            275 Господарського процесуального кодексу України.
Судові витрати, в силу дії приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за розгляд позовної заяви, апеляційної скарги суд покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та пропорційно задоволенню апеляційної скарги.
                            Керуючись статтями 129, 270, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

     
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року по справі №924/1308/23   - задоволити частково.
2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2024 року по справі №924/1308/23 -       скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково.
3. Стягнути з   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074,       м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080) 78391 грн 48 коп. загального залишку заборгованості за кредитом, 538 грн 83 коп. заборгованості за процентами, 4740 грн загального залишку заборгованості за винагородою,  2186 грн 61 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
4. У стягненні 10532 грн 28 коп.  залишку заборгованості за кредитом, 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 7500 грн  штрафу (змінна складова) -  відмовити.
5. Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074,       м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )  596 грн 86 коп.  витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
6. Господарському суду Житомирської області видати відповідні накази.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
8. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
9. Справу № 924/1308/23      повернути      Господарському суду Хмельницької  області.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.