ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 р. 	Справа № 440/1704/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 (ухвалене суддею Супрун Є.Б.)     по справі № 440/1704/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                      
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до   суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.01.2024 № 163750026156 про відмову в переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на посадах державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 19.08.1982 по 15.11.1983 на посаді секретаря комітету комсомолу середньої школи № 28 Октябрьського РКЛКСМ України м. Полтави та з 15.11.1983 по 20.08.1984  на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України, перевести позивачку з 17.01.2024 на пенсію, згідно із ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3732-ХІІ «Про державну службу», на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця від 16.01.2024 № 1600-0503-8/3624 та № 1600-0503-8/3626.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2024   у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої   інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 та прийняти  нове рішення, яким задовольнити позов  в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про державну службу", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи,  зазначивши про протиправність відмови відповідача  у переведенні її з пенсії за віком на таку ж пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу", у зв`язку із не зарахуванням до її   стажу державної служби періодів роботи  з 19.08.1982 по 15.11.1983 секретарем комітету комсомолу середньої школи № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 15.11.1983 по 20.08.1984 на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України,  так як архівною довідкою  Полтавської обласної державної адміністрації № 04-15-2/С-125 від 02.08.2018 підтверджується, що ОСОБА_1 у спірний період працювала на посадах віднесених до категорії посад державних службовців.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги   підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.09.2023 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
17.01.2024 позивачка звернулася до   відповідача  із заявою про перехід на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу",  до якої додала    довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 16.01.2024 № 1600-0503-8/3624 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та від 16.01.2024 № 1600-0503-8/3626 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).
За результатами розгляду вищезазначеної  заяви та матеріалів пенсійної справи рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 163750026156 від  24.01.2024   відмовлено у задоволенні заяви, оскільки   стаж роботи позивачки на державній службі станом на 01.05.2016 становить 18 років 05 місяців 19 днів, тому при перерахунку пенсії враховувати довідку № 1600-0503-8/3624 від 16.01.2024 підстав немає. Зазначивши, що заява ОСОБА_1 № 381 від 17.01.2024 опрацьована шляхом проведення умовного перерахунку, відповідно  до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати станом на грудень 2023 року від 16.01.2024 №1600-0503-8/3624, проте даний перерахунок призводить до зменшення розміру пенсії до виплати (розмір пенсії до перерахунку становить 7813,90 грн, а після проведеного умовного перерахунку 5520,00 грн).
На письмове звернення позивачки від 30.01.2024 перший заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області  листом від 09.02.2024 повідомив про те, що за документами пенсійної справи її стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016 складає 18 років 05 місяців 19 днів (враховано з 10.10.1997 дати призначення на посаду провідного економіста відділу доходів Полтавського обласного управління Пенсійного фонду України та прийняття присяги державного службовця), оскільки  періоди роботи з 19.08.1982 по 15.11.1983 секретарем комітету комсомолу середньої шкоди №28 Октябрського РКЛКСМУ м. Полтави, з 15.11.1983 по 20.08.1984 на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому, ЛКСМ України не зараховуються до 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії згідно із  Закону України "Про державну службу".
Листом від 20.02.2024 № 1600-0503-8/12528 начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області  визнав недійсною довідку, видану ГУПФ 16.01.2024 за №1600-0503-8/3624 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, оскільки стаж державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить лише 18 років 05 місяців 17 днів.   
Не погодившись із вищезазначеним  рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області  від 24.01.2024 про відмову про перехід на пенсію за віком, відповідно до   Закону України "Про державну службу", позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  станом на 01.05.2016 стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, в обсязі лише 18 років 05 місяців 17 днів за необхідних 20 років, є недостатнім для призначення пенсії, згідно із Законом України "Про державну службу", оскільки позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що посада секретаря комітету комсомолу СШ № 28 Октябрського РКЛКСМУ м. Полтава та посада інструктора відділу комсомольських організацій в Полтавському обкомі ЛКСМ України були виборними посадами. 
Суд апеляційної інстанції не  погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до  ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”, є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу”) право на пенсію державного службовця мали особи, які:  досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;  мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ "Про державну службу", пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до п. 2  розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016   певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 сттатті 37 Закону № 3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 цього Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду   від 13.02.2019 у справі № 822/524/18.
Судовим розглядом встановлено, що на день звернення із заявою до пенсійного органу (17.01.2024) позивачка досягла віку 61 рік.
Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 (до цього - Петрова,  Кондрашова) серії НОМЕР_2 від 19.09.1980, позивачка 19.08.1982 затверджена на посаді секретаря комітету комсомолу СШ № 28 Октябрського РКЛКСМУ м. Полтава; з 15.11.1983 звільнена із займаної посади секретаря та затверджена за переведенням інструктором відділу комсомольських організацій в Полтавський обком ЛКСМ України; 20.08.1984 звільнена із займаної посади інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України, у зв`язку з виїздом за межі області за місцем служби чоловіка 
Підставою   для відмови позивачці у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 889-VIII, слугував висновок про недостатність стажу державної служби, оскільки періоди роботи з 19.08.1982 по 15.11.1983 секретарем комітету комсомолу середньої шкоди № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 15.11.1983 по 20.08.1984 на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України не зараховано до 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії, згідно із Законом України "Про державну службу".
Постановою Кабінету Міністрів України   від 03.05.1994 р. № 283  затверджено порядок «Про порядок обчислення стажу державної служби» (в подальшому – Порядок № 283)
 Абзацами 1, 2, 3 пункту 2 Порядку № 283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Відповідно до п. 3 Порядку № 283, до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 №1049.
Згідно із    абз. 4 п. 3 Порядку № 1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.
Згідно із ст. 118 Кодексу законів про працю України, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних посадах.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №742/1718/17.
Судовим розглядом встановлено, що, згідно із архівною довідкою  Полтавської обласної державної адміністрації № 04-15-2/С-125 від 02.08.2018, позивачку на посаду секретарем комітету комсомолу середньої шкоди № 28 Октябрського РКЛКСМУ м. Полтави призначено Протоколом № 16 засідання бюро Октябрського райкому ЛКСМ України м. Полтави від 25.08.1982 на підставі Постанови № 63 про затвердження    ОСОБА_2 секретарем  комітету комсомолу СШ № 28. На посаду інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України з 15.11.1983    ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 )  призначено протоколом № 31 засідання бюро Полтавського обкому ЛКСМ України від 15.11.1983, на підставі Постанови № 3. 
Тобто,  вищезазначеною архівною довідкою підтверджується, що у спірний період позивачка працювала на  виборних  комсомольських   посадах, які, відповідно до ст. 118 Кодексу законів про працю України, зараховуються до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, у зв`язку із чим відповідачем протиправно не зараховано період роботи  з 19.08.1982 по 15.11.1983 секретарем комітету комсомолу середньої шкоди № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 15.11.1983 по 20.08.1984 на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України. 
Таким чином,   судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що посада секретаря комітету комсомолу СШ №28 Октябрського РКЛКСМУ м. Полтава та посада інструктора відділу комсомольських організацій в Полтавському обкомі ЛКСМ України були виборними посадами.
Відповідно до ст. 22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
У статті 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права встановлено, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.
Зокрема, згідно зі ст. 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.
Виходячи із викладеного, неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, за яким розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч. 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 22 Основного Закону України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1   є обґрунтованими, у зв`язку із чим іх необхідно зодовольнити, а саме,  визнати протиправним  і скасувати рішення відповідача від 24.01.2024 №163750026156 про відмову позивачці в  у переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця та  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області  зарахувати до стажу роботи на посадах державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 19.08.1982 по 15.11.1983 на посаді секретаря комітету комсомолу середньої школи № 28 Октябрьського РКЛКСМ України м. Полтави та з 15.11.1983 по 20.08.1984  на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України, перевівши її з 17.01.2024 на пенсію згідно із ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3732-ХІІ «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця від 16.01.2024 № 1600-0503-8/3624 та № 1600-0503-8/3626, з урахуванням висновків суду.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст.   315, п. 4 ч. 1 ст.   317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2023   та прийняти постанову, якою позов   ОСОБА_1  задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 1211,20 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн., а всього 3028 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1   за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 по справі № 440/1704/24 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 . 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.01.2024 №163750026156 про відмову у переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області  зарахувати до стажу роботи на посадах державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 19.08.1982 по 15.11.1983 на посаді секретаря комітету комсомолу середньої школи № 28 Октябрьського РКЛКСМ України м. Полтави та з 15.11.1983 по 20.08.1984  на посаді інструктора відділу комсомольських організацій обкому ЛКСМ України Полтавського обкому ЛКСМ України, перевівши ОСОБА_1 з 17.01.2024 на пенсію, згідно із ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3732-ХІІ «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця від 16.01.2024 № 1600-0503-8/3624 та № 1600-0503-8/3626, з урахуванням висновків суду.
Стягнути на   користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в  Полтавській області судові витрати  за подання адміністративного позову в розмірі 1211  (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20  копійок та за подання апеляційної скарги в розмірі 1816  (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок, а всього 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич