УХВАЛА

10 червня 2024 року
м. Київ
справа № 946/5585/23
провадження № 51-2937 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада                      2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року щодо нього,
встановив:
За вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада                      2023 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Постановлено не застосовувати принципи поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань за правилами, передбаченими частиною 4 статті 70 КК, за цим вироком та за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджений за частиною 4       статті 185, частиною 1 статті 304, статтею 395, частиною 4 статті 70 ККдо п`яти років позбавлення волі, на підставі статті 75 ККзвільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, та ці два вироки виконувати самостійно.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2023 року- без змін.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього. 
 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Так, у касаційній скарзі засуджений просить пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування положень статті 75 КК, однак не наводить достатніх доводів такої позиції та обґрунтувань можливості його виправлення без ізоляції від суспільства.
Тобто у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
До того ж, вимоги засудженого викладено не у відповідності до статті 436 КПК, оскільки суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Натомість у касаційній скарзі засуджений, окрім іншого, просить касаційний суд дослідити під час касаційного провадження документи щодо його характеристики, однак таківимоги викладено не у відповідності до положень статті 436 КПК та повноважень касаційного суду.
Крім того, засудженим додано до касаційної скарги ухвалу апеляційного суду             від 05 березня 2024 року, яка є деперсоніфікованою, з якої неможливо ідентифікувати осіб.
Зазначені обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд 
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3