ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року	Львів	Справа № 380/12651/23 пров. № А/857/8853/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                         Сеника Р.П.,
суддів                                                             Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі №380/12651/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Вектор» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя у І інстанції – Качур Р.П.,
час ухвалення рішення  27 грудня 2023 року,
місце ухвалення рішення  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення  не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Вектор» (далі  позивач, ТОВ «Авто Вектор») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці (далі – апелянт, відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900098/2 від 27.02.2023.
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900220/2 від 11.04.2023.
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900366/2 від 23.05.2023.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, оскільки декларантом під час митного оформлення товарів (частини та пристрої моторних транспортних засобів) для підтвердження митної вартості (за ціною договору) у всіх випадках оформлення, митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі – МК України). Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Разом з тим, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, як стверджує позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). 
Позивач вважає оскаржувані рішення митного органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900098/2 від 27.02.2023; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900220/2 від 11.04.2023; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900366/2 від 23.05.2023; стягнуто з Львівської митниці на користь ТОВ «Авто Вектор» за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 6607,96 грн.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що згідно з поданими документами до митного оформлення поставка товару здійснена на умовах EXW Wysocko Wielke, що вказує на те, що покупець повинен був нести втрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.
Рішення про коригування митної вартості від 27.02.2023 стосувалося товару №1 – частини для транспортних засобів – глушники, вихлопні труби нові для автомобілів у кількості 1318 шт., товар перекладений прокладками з ДСП для зручності транспортування, за ціною 2,6036 доларів США/кг.
Митну вартість вказаного товару за основним методом не визнано, оскільки:
-          Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;
-          Надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Під час митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.
За результатами відповідного опрацювання встановлено:
·          Наданий платіжний документ неможливо ідентифікувати з даною поставкою, тому що у ній інша сума платежу, а у платіжному дорученні сума платежу не відповідає сумі фактури, документ містить загальне посилання на контракт, прайс-лист (іменний, фактично комерційна пропозиція);
·           В декларації країни відправлення та фактурі – різні суми (в декларації  79244,00 польських злотих, а у фактурі  16827,83 євро, що складає 80002,87 злотих);
·          П. 1.2 договору на перевезення №25 від 09.09.2019 визначено, що конкретні умови перевезення зазначаються у заявках, які є невід`ємною частиною договору. Заявка до митного органу не подана, що є порушенням ч. 2 ст. 53 МК України. Також п. 3.2 цього договору визначено, що сума винагороди виконавця за надання транспортно-експедиційних послуг становить 2% від вартості вказаних у заявці, яка не надана митному органу.
Усі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а тому митним органом виставлено вимогу про надання додаткових документів. На вимогу декларантом надіслано: прайс-лист та видаткові накладні, прайс-лист, який дублюється у гр. 44 митної декларації (далі - МД) та платіжка. Заявки на транспортування чи інших документів не надано.
У зв`язку з ненаданням витребовуваних документів на підтвердження митної вартості товару за основним методом, Львівською митницею не визнано заявлену митну вартість та проведено консультації з декларантом відповідно до ст. 57 МК України.
При визначенні митної вартості апелянтом застосовано резервний метод 2ґ (ст. 64 МК України).
Рішення про коригування митної вартості від 11.04.2023 стосувалося товару №2 – частини для транспортних засобів – глушники, вихлопні труби нові для автомобілів у кількості 2863 шт., товар перекладений прокладками з ДСП для зручності транспортування, за ціною 2,4064 доларів США/кг, умови поставки аналогічні як у вищевказаному рішенні.
Під час митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.
За результатами відповідного опрацювання встановлено:
•          У платіжному документі сума платежу не відповідає сумі товару у фактурі. Крім того, у гр.70 даного платіжного документу міститься посилання на фактуру, номер та дата якої не відповідають номеру та даті фактури, за якою здійснювалася поставка;
•           відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України №599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суми та умови платежу. До митного оформлення не надано всі необхідні транспортні (перевізні) та/чи інші документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості; П. 1.2 договору на перевезення №25 від 09.09.2019 визначено, що конкретні умови перевезення зазначаються у заявках, які є невід`ємною частиною договору. Заявка до митного органу не подана, що є порушенням ч. 2 ст. 53 МК України;
•          вартість товару, зазначена в експортній декларації країни відправлення, не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі від 04.04.2023. Згідно з експортною декларацією країни відправлення від 04.04.2023 вказано вартість 162919,00 польських злотих, а в рахунку-фактурі від 04.04.2023 – 34416,32 Євро, що складає 160913,50 злотих. 
Усі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а тому митним органом виставлено вимогу про надання додаткових документів. 
На вимогу митного органу декларантом продубльовано подачу документів, що були надані до митного оформлення. Інших документів згідно вимоги не надано.
У зв`язку з ненаданням витребовуваних документів на підтвердження митної вартості товару за основним методом, Львівською митницею не визнано заявлену митну вартість та проведено консультації з декларантом відповідно до ст. 57 МК України.
При визначенні митної вартості апелянтом застосовано резервний метод 2ґ (ст. 64 МК України).
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД №UA209170/2023/13555 від 21.02.2023, рівень митної вартості 4,2524 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційному рівні не проводилося.
Рішення про коригування митної вартості від 23.05.2023 стосувалося товару №3 – частини для транспортних засобів – глушники, вихлопні труби нові для автомобілів у кількості 3002 шт., товар перекладений прокладками з ДСП для зручності транспортування, за ціною 2,6487 доларів США/кг, умови поставки аналогічні як у попередніх рішеннях.
Під час митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.
За результатами відповідного опрацювання встановлено:
•          У платіжному документі сума платежу не відповідає сумі товару у фактурі. Крім того, у гр.70 даного платіжного документу міститься посилання на фактуру, номер та дата якої не відповідають номеру та даті фактури, за якою здійснювалася поставка;
•          вартість товару, зазначена в експортній декларації країни відправлення не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі від 16.05.2023. Згідно з експортною декларацією країни відправлення від 16.05.2023 вказано вартість 231170,00 польських злотих, а в рахунку-фактурі – 43139,93 Євро, що складає 194543,83 злотих. 
Усі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а тому митним органом виставлено вимогу про надання додаткових документів. 
На вимогу митного органу декларантом надано прайс-лист, платіжний документ. Інших документів згідно вимоги не надано.
У зв`язку з ненаданням витребовуваних документів на підтвердження митної вартості товару за основним методом, Львівською митницею не визнано заявлену митну вартість та проведено консультації з декларантом відповідно до ст. 57 МК України.
При визначенні митної вартості апелянтом застосовано резервний метод 2ґ (ст. 64 МК України).
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували рішення від 27.02.2023 №UA209000/2023/900098/2 МД №UA100390/2023/701741 від 14.02.2023; рішення від 11.04.2023 №UA209000/2023/9000220/2 МД №UA209170/2023/13555 від 21.02.2023, рівень митної вартості становить 4,2524 дол. США/кг; рішення від 23.05.2023 №UA209000/2023/900366/2 МД №UA100320/2023/11929 від 16.05.2023.
Апелянт вказав, що надані платіжні документи не можливо пов`язати з відповідними поставками через вказані вище розбіжності. Отже, здійснення оплати за товар не підтверджено документально та не піддається перевірці.
Зауважив, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.
Розбіжності встановлено на підставі всіх поданих документів разом із митною декларацією. Обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому, для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 МК України.
Числове значення заявленої митної вартості перевірити в даному випадку неможливо. Тому вимога митного органу про надання додаткових документів скерована у зв`язку із наявністю підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.
Однак, позивач не надав належних витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості товарів, що не дало митниці змогу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а визначити таку вартість інакше не було можливості.
Більше того, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням могли подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Крім того, наголошено, що якщо декларант потребує додаткових роз`яснень будь-яких формулювань, що наведені у гр. 33 рішення, він має право додатково звернутися до митного органу за відповідним роз`ясненням. Даним правом декларант не скористався.
Також повідомлено, що відповідно до п.п. «и» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України «Процедура декларування» митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі, у вигляді кодів про статистичну вартість товарів. За законодавством України, статистична вартість збігається з митною вартістю.
Апелянт просив скасувати рішення від 27.12.2023 та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
15.05.2024 від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
Представник позивача навів аргументи на підтвердження позиції про те, що подані декларантом документи підтверджують митну вартість товарів повністю та визначення митної вартості слід здійснювати саме за основним методом  за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
З позиції позивача, посадовою особою митного органу здійснено коригування митної вартості безпідставно.
Представник позивача вказав, що до відзиву відповідач не подав як доказ декларації, що вказувалися ним як джерела інформації для використання резервного методу в оскаржуваних рішеннях. 
Відповідач вважає, що доказом проведених консультацій є те, що посадовими особами митниці скеровано засобами електронного зв`язку декларанту інформацію, що у Львівській митниці наявна інформація щодо оформлення даних товарів за відповідними деклараціями.
Представник позивача вказує, у тому числі, про те, що відповідачем не доведено наявності підстав для витребовування документів (наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості).
Зазначає, що «розбіжності» позивачем спростовано (роз`яснено) у позовній заяві, а усі відомості щодо яких у митниці були зауваження спростовуються письмовими доказами, долученими до матеріалів справи.
Представник позивача просив залишити апеляційну скаргу Львівської митниці без задоволення, а рішення від 27.12.2023 – без змін.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що викладені підстави відповідача для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, не заслуговують уваги.
Відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом  за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для застосування резервного методу. 
Суд першої інстанції встановив, що відповідач витребував у позивача документи, визначені ч. 3 ст. 53 МК України, проте не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржувані рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів.
Доводи відповідача в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів про відсутність у позивача документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу визначення митної вартості є безпідставними.
Суд першої інстанції вказав, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку, що митний орган не надав доказів того, що документи подані позивачем, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів жодним чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не є достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень та здійснення коригування митної вартості.
З урахуванням зазначеного суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 07.10.2019 між ТОВ «Авто Вектор» та компанією «POLMOstrow Sp.z.o.o», Польща укладено зовнішньоекономічний Контракт №1/2019, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим контрактом постачальник постачає і передає у власність покупця глушники, випускні труби та їх частини, а покупець приймає та оплачує товар згідно інвойсів виставлених Постачальником в рамках цього контракту, і будучи його складовою частиною.
На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №1/2019 від 07.10.2019 позивачем здійснено поставки товару.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №FE26/WY/2023 від 21.02.2023 покупець придбав у продавця товар. Позивачем з метою митного оформлення вказаного товару 27.02.2023 подав до Львівської митниці електронну МД №23UA209170015429U7, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 МД.
Декларантом до митного контролю, разом з МД №23UA209170015429U7 в якості підстави для застосування основного методу надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/2019 від 07.10.2019; додаток №1 від 20.10.2020 до контракту №1/2019 від 07.10.2019; рахунок-фактура (інвойс) №FE26/WY/2023 від 21.02.2023; специфікація №26 до рахунку-фактури №FE26/WY/2023 від 21.02.2023; договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №4 від 22.02.2023; автотранспортна накладна CMR №б/н від 21.02.2023; довідка-лист б/н від 22.02.2023; МД Республіки Польща №23PL394010E0209595 від 21.02.2023; прайс-лист б/н від 21.02.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про витребування документів.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: рахунок-фактуру FE26/WY/2023 від 21.02.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за попередню партію №MUR67 від 28.12.2022; рахунок на перевезення №4 від 22.02.2023; прайс-лист б/н від 21.02.2023; лист про страхування від 22.02.2023; експортну декларацію; підтвердження коштів транспорту від 21.02.2023; контракт №1/2019 від 07.10.2019.
27.02.2023 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900098/2, в графі 33 якого було вказано: «Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України від 13.03.2012 №4495-VI, за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: - Наданий платіжний документ не можливо ідентифікувати з даною поставкою, тому що, в ній інша сума платежу, у наданому платіжному дорученні сума платежу не відповідає сумі фактури, документ містить загальне посилання на контракт. - Прайс-лист (іменний, за суттю комерційна пропозиція). - В декларації країни відправлення та фактурі різні суми. - У товаросупровідних документах відсутні відомості щодо таких складових митної вартості, як навантаження, перевантаження, що унеможливлює перевірку числових значень складових митної вартості. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України декларанту була виставлена вимога надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізна) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Документи про страхові витрати декларантом не подано. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 МК України. На вимогу декларантом надіслано: прайс-лист, видаткові накладні, платіжка. Заявка на транспортування не надана. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України та відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA100390/2023/701741від 14.02.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».
На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA209170015724U3, та 28.02.2023 така оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №FE48/WY/2023 від 04.04.2023 покупець придбав у продавця товар за післяплатою. ТОВ з метою митного оформлення вказаного товару 10.04.2023 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209170027972U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 МД.
Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA209170027972U1 в якості підстави для застосування основного методу надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/2019 від 07.10.2019; додаток №1 від 20.10.2020 до контракту №1/2019 від 07.10.2019; рахунок-фактура (інвойс) №FE48/WY/2023 від 04.04.2023; специфікація №48 до рахунку-фактури №FE48/WY/2023 від 04.04.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №MUR70 від 08.03.2023; договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №7 від 04.04.2023; автотранспортна накладна CMR №б/н від 04.04.2023; довідка-лист б/н від 04.04.2023; митна декларація Республіки Польща №23PL394010E0389091 від 04.04.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про витребування документів.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: рахунок-фактуру FE48/WY/2023 від 04.04.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за попередню партію №MUR70 від 08.03.2023; рахунок на перевезення №7 від 04.04.2023; прайс-лист б/н від 05.04.2023; експортну декларацію; підтвердження коштів транспорту від 04.04.2023.
11.04.2023 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900220/2, в графі 33 якого було вказано: «Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України від 13.03.2012 №4495-VI, за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: У наданому платіжному документі №70 від 08.03.2023, сума платежу не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі FE48/WY/2023 від 04.04.2023, крім того у гр. 70 даного платіжного документу міститься посилання на фактуру, номер та дата якої не відповідають номеру та даті фактури, по якій здійснювалась дана поставка. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу. До митного оформлення не надано всі необхідні транспортні (перевізні) та/чи інші документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості (в т.ч. перевантаження, розвантаження тощо); Вартість товару, зазначена в експортній декларації країни відправлення не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі FE48/WY/2023 від 04.04.2023 Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України декларанту була виставлена вимога надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом продубльовано подачу документів, що були надані до митного оформлення. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). МК України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA209170/2023/13555 від 21.02.2023, рівень митної вартості становить 4,2524 дол. США/кг Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».
На виконання вимог рішення про коригування декларантом подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA209170028385U3, та 12.04.2023 вона оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №FE74/WY/2023 від 16.05.2023 покупець придбав у продавця товар за післяплатою. Товариство з метою митного оформлення вказаного товару 22.05.2023 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209170039550U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 МД.
Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA209170039550U4 в якості підстави для застосування основного методу надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/2019 від 07.10.2019; додаток №1 від 20.10.2020 до контракту №1/2019 від 07.10.2019; рахунок-фактура (інвойс) №FE74/WY/2023 від 16.05.2023; специфікація №74 до рахунку-фактури №FE74/WY/2023 від 16.05.2023; договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №8 від 17.05.2023; автотранспортна накладна CMR №б/н від 16.05.2023; довідка-лист б/н від 18.05.2023; митна декларація Республіки Польща №23PL394010E0541612 від 17.05.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про витребування документів.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: рахунок-фактуру FE74/WY/2023 від 16.05.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за попередню партію №MUR71 від 16.05.2023; рахунок на перевезення №8 від 17.05.2023; прайс-лист б/н від 12.05.2023; експортну декларацію; підтвердження коштів транспорту від 16.05.2023.
23.05.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900366/2, в графі 33 якого було вказано: «Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України від 13.03.2012 №4495-VI, за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 та 3 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: У наданому платіжному документі №71 від 16.05.2023, сума платежу не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі FE74/WY/2023 від 16.05.2023, крім того у гр. 70 даного платіжного документу міститься посилання на фактуру, номер та дата якої не відповідають номеру та даті фактури, по якій здійснювалась дана поставка. Вартість товару, зазначена в експортній декларації країни відправлення не відповідає вартості товару, що зазначена у фактурі FE74/WY/2023 від 16.05.2023 Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України декларанту була виставлена вимога надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом надано прайс-лист, платіжний документ. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МК України). МК України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA100320/2023/11929 від 16.05.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».
На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA209170040214U0, та 24.05.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
Позивач з вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, відтак звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина 1 ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1 та 2 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі №820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Аналізуючи доводи апелянта та матеріали справи колегія суддів враховує, що до МД на підтвердження обґрунтованості заявлених у них митної вартості товарів та обраного методу їх визначення, разом з деклараціями декларант надав митному органу такі документи: 
-          МД №23UA209170015429U7: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/2019 від 07.10.2019; додаток №1 від 20.10.2020 до контракту №1/2019 від 07.10.2019; рахунок-фактуру (інвойс) №FE26/WY/2023 від 21.02.2023; специфікацію №26 до рахунку-фактури №FE26/WY/2023 від 21.02.2023; договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №4 від 22.02.2023; автотранспортну накладну CMR №б/н від 21.02.2023; довідку-лист б/н від 22.02.2023; митну декларацію Республіки Польща №23PL394010E0209595 від 21.02.2023; прайс-лист б/н від 21.02.2023;
-          МД №23UA209170027972U1: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/2019 від 07.10.2019; додаток №1 від 20.10.2020 до контракту №1/2019 від 07.10.2019; рахунок-фактуру (інвойс) №FE48/WY/2023 від 04.04.2023; специфікацію №48 до рахунку-фактури №FE48/WY/2023 від 04.04.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №MUR70 від 08.03.2023; договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №7 від 04.04.2023; автотранспортну накладну CMR №б/н від 04.04.2023; довідку-лист б/н від 04.04.2023; митну декларацію Республіки Польща №23PL394010E0389091 від 04.04.2023;
-          МД №23UA209170039550U4: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1/2019 від 07.10.2019; додаток №1 від 20.10.2020 до контракту №1/2019 від 07.10.2019; рахунок-фактуру (інвойс) №FE74/WY/2023 від 16.05.2023; специфікацію №74 до рахунку-фактури №FE74/WY/2023 від 16.05.2023; договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №8 від 17.05.2023; автотранспортну накладну CMR №б/н від 16.05.2023; довідку-лист б/н від 18.05.2023; митну декларацію Республіки Польща №23PL394010E0541612 від 17.05.2023.
На електронні повідомлення митниці щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки втрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експортними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може надати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, декларант подав:
-          Щодо МД №23UA209170015429U7: рахунок-фактуру FE26/WY/2023 від 21.02.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за попередню партію №MUR67 від 28.12.2022; рахунок на перевезення №4 від 22.02.2023; прайс-лист б/н від 21.02.2023; лист про страхування від 22.02.2023; експортну декларацію; підтвердження коштів транспорту від 21.02.2023; контракт №1/2019 від 07.10.2019.
-          Щодо МД №23UA209170027972U1: рахунок-фактуру FE48/WY/2023 від 04.04.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за попередню партію №MUR70 від 08.03.2023; рахунок на перевезення №7 від 04.04.2023; прайс-лист б/н від 05.04.2023; експортну декларацію; підтвердження коштів транспорту від 04.04.2023.
-          Щодо МД №23UA209170039550U4: рахунок-фактуру FE74/WY/2023 від 16.05.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за попередню партію №MUR71 від 16.05.2023; рахунок на перевезення №8 від 17.05.2023; прайс-лист б/н від 12.05.2023; експортну декларацію; підтвердження коштів транспорту від 16.05.2023.
Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.
Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.
Щодо розбіжностей, внаслідок яких не визнано митну вартість товару №1 та прийнято рішення про коригування митної вартості від 27.02.2023, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 5.3. Контракту №1/2019 від 07.10.2019 оплата за кожну поставку здійснюється в євро не пізніше 30 днів з моменту виставлення інвойсу. За таких обставин, оплата за рахунком-фактурою (інвойсом) №FE26/WY/2023 від 21.02.2023 могла бути здійснена до 23.03.2023. Спірне рішення №UA209000/2023/900098/2 прийняте 27.02.2023, своєю чергою строк для оплати завершувався 23.03.2023. Тобто на момент винесення рішення у покупця був ще час на оплату товару. 
Платіжна інструкція в іноземній валюті №MUR67 від 28.12.2022, на суму 16343,24 євро, подана до митного оформлення, стосується іншої (попередньої) зовнішньоекономічної операції – за рахунком фактурою №FE174/WY/2022 (вказано у платіжній інструкції: « 70х: Details of payment»).
Суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.10.2020 у справі №810/690/17, що прайс-лист не є основним документом відповідно до ч.2 ст.53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів; фактично прайс-лист  це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців; жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 02.06.2022 у справі №460/2674/20 та від 01.03.2023 у справі №420/18880/21.
Крім того, апелянт вказує, що вартість товару, зазначена в інвойсі, не відповідає вартості товару, що зазначена в експортній декларації.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до законодавства Республіки Польща, для митних цілей в Республіці Польща застосовується фіксований курс валют на цілий місяць. В період з 01.02.2023 по 28.02.2023 курс польського злотого у співвідношенні до Євро становив: 1 Євро  4,7091 польських злотих (https://www.money.pl/pieniadze/nbp/celne/). 
Отже, у рахунку-фактурі (інвойсі) №FE26/WY/2023 від 21.02.2023 ціна 16827 83 Євро становить 79244 польських злотих (округлено).
Тобто, ціна товарів у митній декларації країни відправлення №22PL402010E2179001 від 29.12.2022 відповідає ціні інвойсу №EА2022/12-138 від 29.12.2022.
Більше того, згідно з ч. 3 ст. 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.
Натомість, відповідач у оскаржуваному рішенні не навів обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника.
Митний орган зауважує, що у товаросупровідних документах відсутні відомості щодо таких складових митної вартості, як навантаження, перевантаження, що унеможливлює перевірку числових значень складових митної вартості.
З огляду на обрані позивачем умови поставки (EXW), витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України при розрахунку митної вартості додавались до ціни, що була фактично сплачена.
Колегія суддів зауважує, що позивачем надано до митного оформлення, серед іншого, договір №25 про надання транспортних послуг з ФОП ОСОБА_1 ; рахунок №4 від 22.02.2023, у якій вказано вартість послуг навантаження, які включено до загальної суми рахунку.
Також колегія суддів зауважує, що обрані позивачем умови поставки EXW не передбачають обов`язкового страхування вантажу, а тому страхування товару не проводилось. 
Позивачем до митного оформлення надано лист-довідку б/н від 22.02.2023 про те, що страхування вантажу згідно фактури №FE26/WY/2023 від 21.02.2023 не здійснювалось. Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося. Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, у митного органу не було підстав вимагати документи щодо операцій, які не виконувались сторонами контракту та які не є обов`язковими при відповідних умовах поставки.
Крім того, колегія суддів вказує, що витребовувана митним органом заявка (заявки) на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань та ніяк не впливає на визначення митної вартості товарів. Ба більше, перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості за ст. 53 МК України не передбачає подання заявок чи будь-яких інших попередніх документів. 
Серед інших документів для підтвердження транспортних послуг також подано: автотранспортну накладну CMR №б/н від 21.02.2023; митну декларацію Республіки Польща №23PL394010E0209595 від 21.02.2023; підтвердження коштів транспорту від 21.02.2023. 
Підсумовуючи викладене, вартість транспортних послуг, які включаються до митної вартості обґрунтовані документально, а тому усі транспортні витрати, які понесло ТОВ «Авто Вектор» включені у заявлену митну вартість.
Щодо розбіжностей, внаслідок яких не визнано митну вартість товару №2 та прийнято рішення про коригування митної вартості від 11.04.2023, колегія суддів зазначає таке.
Як і у описаному вище випадку за рішенням від 27.02.2023, зп п. 5.3. Контракту №1/2019 від 07.10.2019 оплата за поставку здійснюється в євро не пізніше 30 днів з моменту виставлення інвойсу. Тобто, за Рахунком-фактурою (інвойсом) №FE48/WY/2023 від 04.04.2023 кінцевий термін для оплати  04.05.2023. Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900220/2 прийняте 11.04.2023, тобто до моменту, коли позивач міг здійснити ще відповідну оплату
Платіжна інструкція №MUR70 від 08.03.2023 на суму 16827,83 євро, подана до митного оформлення, зовнішньоекономічної операції за митною декларацією №23UA209170015429U7 від 27.02.2023, де в графі 42 зазначено 16827,83 євро. Ця ж сума міститься і у рахунку-фактурі №FE26/WY/2023 від 21.02.2023. Посилання на вказану фактуру зазначене у платіжній інструкції (« 70х: Details of payment»). Однак, станом на дату подання позову оплата по даній поставці була проведена, про що свідчить долучений до позовної заяви банківський платіжний документ.
Як вже було зазначено колегією суддів, оскільки умови поставки EXW витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України при розрахунку митної вартості додавались до ціни, що була фактично сплачена. До митного оформлення товарів надано весь пакет товаросупровідних документів, які підтверджують транспортні витрати: договір про надання транспортних послуг №25 від 09.09.2019; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №7 від 04.04.2023; автотранспортну накладну CMR №б/н від 04.04.2023; митну. декларацію Республіки Польща №23PL394010E0389091 від 04.04.2023. 
Умови поставки EXW не передбачають обов`язкового страхування вантажу, а тому страхування товару не проводилось. До митного оформлення подано лист-довідку б/н від 04.04.2023, про те, що страхування вантажу згідно фактури №FE48/WY/2023 від 04.04.2023 не здійснювалось. 
Щодо декларації країни відправлення та фактури, як вірно вказав суд першої інстанції, законодавством Республіки Польща, для митних цілей в Республіці Польща визначено застосування фіксованого курсу валют на цілий місяць (https://www.money.pl/pieniadze/nbp/celne/). 
Так, у період з 01.04.2023 по 30.04.2023 курс польського злотого до Євро становив: 1 Євро 4,6888 польських злотих. Зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі) №FE48/WY/2023 від 04.04.2023 ціна 34416,32 Євро становить 161371,241 польських злотих. 
В експортній декларації (згідно правил заповнення митних декларацій https://puesc.gov.pl/instrukcja-wypelniania-zgloszen-celnych/czesc-ii) вказується статистична вартість (вартість на кордоні Польщі), а не фактурна. При здійсненні вказаної операції було визначено умови поставки EXW Wysocko Wielke, тобто cтатистична вартість, зазначена у відповідній графі експортної декларації включала вартість продажу та вартість доставки з Wysocko Wielke до українсько-польського кордону. Середня вартість транспортування застосовується лише для митних цілей з метою формування статистичної вартості товару у гр. 46 «Wartosc statystystyczna» митної декларації країни відправлення згідно п.2.3.37 «РОLЕ 46 - Wartosc statystystyczna» відповідно до INSTRUKCJA WYPELNIANIA ZGLOSZEN CELNYCH. 
Згідно з довідкою відправника, середня орієнтовна вартість транспорту на внутрішній ділянці кордону від Wysocko Wielkie до України становить 330 євро, що по відповідному курсу в квітні 2023 року становить 1547,304 польських злотих. Таким чином, у митній декларації країни відправлення №23PL394010E0389091 від 04.04.2023 до фактурної вартості товарів 34 416,32 Євро (161371,241 польських злотих) були додані витрати на транспортування в розмірі 330 Євро (1547,304 польських злотих), і як наслідок, у ній вказана ціна у польських злотих, а саме, 162 919 польських злотих (округлено до польського злотого).
Відповідачем не спростовано відповідних аргументів позивача в частині правомірності відповідних дій.
Щодо розбіжностей, внаслідок яких не визнано митну вартість товару №3 та прийнято рішення про коригування митної вартості від 23.05.2023, колегія суддів зазначає таке.
Як і стосовно вищеописаних спірних рішень, з врахуванням п. 5.3. Контракту №1/2019 від 07.10.2019 оплата за товар може бути здійснена до 15.06.2023, а спірне рішення датоване 23.05.2023, тобто позивач ще міг сплатити відповідну суму.
Платіжна інструкція №MUR71 від 16.05.2023 на суму 34416,32 євро стосується зовнішньоекономічної операції за митною декларацією №23UA209170027972U1 від 10.04.2023., де в графі 42 зазначено 34416,32 євро. Ця ж сума міститься і у рахунку-фактурі FE48/WY/2023 від 04.04.2023. Посилання на вказану фактуру зазначене у платіжній інструкції («70х: Details of payment»).
Крім того, в період з 01.05.2023 по 31.05.2023 курс польського злотого до Євро становив: 1 Євро 4,6278 польських злотих. Як наслідок зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі) №FE74/WY/2023 від 16.05.2023 ціна 43139,93 Євро становить 199642,968 польських злотих. В експортній декларації (згідно правил заповнення митних декларацій https://puesc.gov.pl/instrukcja-wypelniania-zgloszen-celnych/czesc-ii) вказується статистична вартість (вартість на кордоні Польщі), а не фактурна. При здійсненні вказаної операції було визначено умови поставки EXW Wysocko Wielke, тобто cтатистична вартість, зазначена у відповідній графі експортної декларації включала вартість продажу та вартість доставки з Wysocko Wielke до українсько-польського кордону. 
Згідно довідки відправника, середня орієнтовна вартість транспорту на внутрішній ділянці кордону від Wysocko Wielkie до України становить 330 євро, що по відповідному курсу у травні 2023 року становить 1527,174 польських злотих. Таким чином, у митній декларації країни відправлення №23PL394010E10541612 від 17.05.2023 до фактурної вартості товарів 43139, 93 Євро (199642,968 польських злотих) були додані витрати на транспортування в розмірі 330 Євро (1527,174 польських злотих), і як наслідок, у ній вказана ціна у польських злотих, а саме, 201170 польських злотих (округлено до польського злотого).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до ст. 64 МК України.
Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, тому рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900098/2 від 27.02.2023, №UA209000/2023/900220/2, №UA209000/2023/900366/2 від 23.05.2023 від 11.04.2023 є протиправними та підлягають скасуванню.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі №380/12651/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складено 25.06.2024