ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2024 р.           Справа№ 910/11903/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 16.05.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 (повний текст рішення складено 08.12.2023)

у справі № 910/11903/23 (суддя Курдельчук І.Д.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг"
про визнання недійсним пункту договору та стягнення 325 187,5 грн.
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто"
про стягнення завданих збитків

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" (далі - ТОВ "Розумне Енергетичне Місто", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (далі - ТОВ "Бест Лізинг", відповідач) про визнання недійсним пункту договору та стягнення 325 187,5 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з одностороннім розірванням договору лізингу позивач просить стягнути з відповідача 325   187,50 грн., що були сплачені ним за договором лізингу як відшкодування частини вартості предмета лізингу та визнання недійсним пункту 6.7 договору фінансового лізингу від 04.06.2021 №210604-1ФЛ-Ю-А.
У серпні 2023 року від ТОВ "Бест Лізинг" до суду надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" про стягнення 96   447,13 грн. збитків через неналежне виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" за договором лізингу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про визнання недійсним пункту договору та стягнення 325 187,5 грн. відмовлено повністю.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" про стягнення збитків у розмірі 96   447,13 грн. задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" 47 369 грн. 34 коп. збитків та 2 684 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.
У іншій частині зустрічного позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" звернулося 26.12.2023 (згідно до поштового трекера на конверті) до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/11903/23 та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про задоволення зустрічного позову та про відмову у задоволенні первісного позову, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. За доводами скаржника, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, а первісний позов задовольнити.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №   910/11903/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко   О.В. судді: Коробенко Г.П., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №   910/11903/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/11903/23.
15.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №   910/11903/23.
Разом з тим,  головуючий суддя Тищенко О.В. перебувала у відрядженні, а тому, питання пов`язані з рухом апеляційної скарги вирішується після виходу судді.
У зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці з 22.01.2024 по 04.02.2024, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/11903/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді:  Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 прийнято справу № 910/11903/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023, справу № 910/11903/23 призначено до розгляду на 21.03.2024.
У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "Бест Лізинг" заперечило проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях ТОВ "Розумне Енергетичне Місто", а рішення місцевого господарського суду від 21.11.2023 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
07.02.2024 на електронну пошту суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто"  надійшло клопотання, сформоване в системі "Електронний суд" про проведення судового засідання у справі № 910/11903/23, призначеного на 21.03.2024, а також у наступних судових засідань у справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" про участь у судовому засіданні 21.03.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
У зв`язку з тим, що головуючий суддя Тищенко О.В. у призначену дату судового засідання перебуватиме у відряджені, враховуючи принцип незмінності складу суду, який визначений протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, беручи до уваги «розумність» тривалості строку розгляду у даній справі, ухвалою суду від 08.03.2024 справу призначено до розгляду на іншу дату - 25.04.2024, найближчу після повернення судді з відрядження в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів з представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумне Енергетичне Місто».
Враховуючи оголошення повітряної тривоги, з метою недопущення створення загрози життю та здоров`ю учасників справи, суддів та працівників апарату Північного апеляційного господарського суду, розгляд справи призначеної на 25.04.2024 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 справу призначено до розгляду на 16.05.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумне Енергетичне Місто».
13.05.2024 від ТОВ "Бест Лізинг" до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення.
У судове засідання 16.05.2024 з`явилися представники сторін. Представник ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а представник ТОВ "Бест Лізинг" у приміщенні Північного апеляційного господарського суду .
Представник скаржника у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.
Представник ТОВ "Бест Лізинг" у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник, звернув увагу суду на те, що на сьогоднішній день в аналогічній справі № 909/260/23 Верховним Судом з розгляду питання щодо визнання недійсним пункту договору аналогічному, що оскаржується у даній справі № 910/11903/23 прийнято позитивне рішення на користь лізингодавця, яким відмовлено заявнику у визнанні недійсним пункту договору.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції,  04.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" (далі - Лізингоодержувач) було укладено Договір №210604-1/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу (далі - Договір) відповідно до умов якого Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування Предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення Договору наведені в Додатку "Специцфікація", а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та оплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізину згідно умов цього Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або Законодавством) (п.1.1. Загальних умов Договору).
Строк користування Лізингоодержувачем Предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених у Додатку "Графік сплати лізингових платежів" до Договору (далі - Графік) та починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Предмета Лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (п.1.2. Загальних умов Договору).
Відповідно до п.2.2. Загальних умов Договору усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у Число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, а також інших положень цього Договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості Предмета лізингу (з врахуванням корегування, вказаного в п. 2.5., 2.6. Загальних умов); винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий у лізинг Предмет лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.7.- 2.9., 3.5. Загальних умов (далі - "Винагорода"). При цьому Сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим Договором не містять покупної ціни, передбаченої цим Договором і, у сукупності, є платою за користування Предметом лізингу.
Приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання Акту. Підписання Лізингоодержувачем Акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність Предмета лізингу і відповідність Предмета лізингу вимогам Лізингоодержувача та умовам Договору. 3 моменту підписання Сторонами Акту до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням Предметом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження Предмета Лізингу, ризики, пов`язані 3 відшкодуванням збитків та шкоди, завданої _ третім особам внаслідок користування Предметом лізингу). З моменту підписання Акту, Лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації Предмета лізингу. Ризик невідповідності Предмета лізингу цілям використання цього Предмета лізингу несе Лізингоодержувач. Лізингодавець залишає у себе один комплект ключів від Предмета лізингу та зберігає його протягом всього строку дії Договору (якщо Предмет лізингу - транспортний засіб) (п.3.4. Загальних умов Договору).
Сторони погодили, що Лізингодавець має право односторонньому порядку змінити умови цього Договору, зокрема, якщо Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому Договорі (п.6.1.1. Загальних умов Договору).
Відповідно до п.6.6.4 Загальних умов Договору вилучення Предмета лізингу, припинення або розірвання Договору не звільняє Лізингоодержувача від сплати всіх нарахованих та несплачених платежів, передбачених Договором. Сторони погодили, що у випадку односторонньої відмови Лізингодавця від цього Договору (розірвання Договору), Лізингоодержувач, на відповідну вимогу Лізингодавця, зобов`язаний буде протягом строку встановленому у повідомлені до відмову Лізингодавця від Договору (розірвання Договору) сплатити Лізингодавцю всі нараховані та несплачені лізингові платежі, передбачені Договором, а також передбачені Договором та/або чинним законодавством України штрафні санкції. З моменту прийняття рішення про відмову від Договору (його розірвання) і вилучення Предмета лізингу та направлення відповідного повідомлення Лізингоодержувачу, право Лізингоодержувача набути право власності на Предмет лізингу на умовах цього Договору припиняється.
Згідно з п.6.7. Загальних умов Договору у випадку вилучення Предмета лізингу, припинення або розірвання Договору, з причин зазначених у даному Договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені Лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.
Пунктом 4 умов Договору визначено, зокрема, предмет лізингу (найменування) - вантажний автомобіль FOTON KTC KTFT; загальна вартість предмета лізингу з ПДВ - 1   182   500,00 грн.
Строк лізингу становить 36 місяців. (п.5. Спеціальних умов Договору), місцем передачі визначено с. Войниха, Лубенського р-н, Полтавської обл.
Сторони додатком до Договору узгодили графік сплати лізингового платежів, який складається із 36 лізингових платежів.
Сторонами на виконання умов Договору 14.06.2021 було складено та підписано Акт прийому-передачі Предмета лізингу в користування, відповідно до якого ТОВ "Бест Лізинг" передало Предмет лізингу, а ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" прийняло вказаний Предмет лізингу в користування (фінансовий лізинг).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період з 15.07.2020 по 04.03.2022 здійснювалась сплата лізингових платежів позивачу, яка складається із відшкодування вартості майна та комісії лізингодавця, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученням.
Так, Лізингоодержувач здійснював платежі згідно графіку до грудня 2021 року, що підтверджується платіжними інструкціями від 08.06.2021 №553 на суму 35   475,00 (авансовий платіж), від 05.07.2021 №3044 на суму 186   468,82 грн., від 03.08.2021 №711 на суму 65   600,00 грн., від 03.09.2021 №3226 на суму 64   692,55 грн., від 04.10.2021 №979 на суму 63   097,00 грн., від 04.11.2021 №1068 від 04.11.2021 на суму 62   963,12 грн., від 03.12.2021 №3588 на суму 61   423,35 грн.
В подальшому Лізингоодержувач припинив виконувати зобов`язання (сплачувати лізингові платежі) в зв`язку з чим Лізингодавець направив повідомлення ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" про розірвання договору з вимогою до 19.07.2022 (включно) повернути Предмет лізингу.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, судом у справі № 909/247/23 встановлено, що повідомлення про розірвання договору отримано Лізингоодержувачем 03.08.2022.
У зв`язку з достроковим розірванням договору лізингу, ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" повернув ТОВ "Бест Лізинг" предмет лізингу за актом прийому-передачі 09.08.2022.
Отже, факт порушення позивачем взятих на себе зобов`язань зі сплати лізингових платежів та наявність такої заборгованості за спірним Договором встановлено у рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 18.10.2023 у справі №909/247/23, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023, що набрала законної сили 23.10.2023.
В межах вказаної справи встановлено, що відповідач не виконував належним чином зобов`язань з оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №210604-1/ФЛ-Ю-А від 04.06.2021 року, що призвело до виникнення заборгованості, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом на відмову від договору та просив повернути предмет лізингу відповідно до умов договору та чинного законодавства.
Відповідно ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що правовідносини сторін у цій справі виникли з договору фінансового лізингу, який є змішаним договором та поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. Законодавство України кваліфікує лізинг як специфічний різновид оренди, де право власності переходить до лізингодавця в кінці строку.
Відповідно до частин 1, 7 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.
Частинами 1, 2 статті 806 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.
Статтею 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Згідно із стаття 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, зокрема, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках, вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов`язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань лізингоодержувачем за договором лізингу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний, у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.
Водночас, положеннями частини 2 ст. 806 Цивільного кодексу України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 207 Господарського кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спір про визнання правочину (його частини) недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.
Частиною 3 статті 615 Цивільного кодексу України передбачено, що внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Проте, до правовідносин лізингу застосування загальних положень законодавства про договір купівлі-продажу є недоцільним. Оскільки вартість предмету лізингу лізингодавець сплачує щомісячно, то до окремих частин договору фінансового лізингу можливо застосувати лише умови про договір купівлю-продаж в розстрочку.
Згідно ч. 2 ст. 695 Цивільного кодексу України, якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Свобода договору заснована на свободі волевиявлення, а останнє, у свою чергу, спирається на свободу волі, що реалізується за допомогою диспозитивності норм цивільного права. Під диспозитивністю прийнято розуміти засновану на нормах даної галузі права юридичну свободу суб`єкта цивільних правовідносин здійснювати свої суб`єктивні права за своїм розсудом.
Таким чином, правовими засобами закріплення свободи договору традиційно розуміють норми-принципи, які проголошують свободу договору, свободу підприємницької діяльності та диспозитивні норми права, в яких втілено даний принцип.
Зміст принципу свободи договору розкривається в ст. 627 Цивільного кодексу України. Він є однією з фундаментальних засад цивільно-правового принципу диспозитивності, через який суб`єкти цивільного права набувають і здійснюють свої цивільні права вільно на свій розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).
Важливим елементом свободи договору є воля та її зовнішній вираз - волевиявлення.
Враховуючи викладене, наявність укладеного між сторонами договору свідчить про те, що обидві сторони бажали укласти договори, і що їхній зовнішній вираз волі (волевиявлення) відповідав внутрішній волі.
За змістом ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, позивач беззастережно схвалив та прийняв умови договору до виконання, та у подальшому на відповідних ухвалених та узгоджених умовах такого правочину ним здійснювалось виконання такого договору, зокрема, шляхом визначення та прийняття предмету лізингу, здійснення лізингових платежів, як це визначено договором.
Отже, проаналізувавши умови договору, колегія суддів погойдується з висновками суду першої інстанції, що такий договір відповідає чинному законодавству. При укладанні договору не було порушено приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України, такий правочин відповідає вимогам чинного законодавства, у подальшому виконання умов договору було схвалено позивачем, шляхом його підписання, прийняття відповідних прав та зобов`язань за укладеним правочином, і їх подальшої реалізації.
Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у ст. 3 Цивільного кодексу України. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Визнання недійсним правочину чи його частини, що стосується обов`язків лізингоодержувача, порядку розрахунків та сплати лізингових платежів, та змін їх правової природи після настання обумовлених обставин впливатиме на права та обов`язки лізингодавця, правову визначеність інституту лізингу та матиме наслідком виникнення такого стану коли правовідносини фактично будуть змінені без будь-якого наміру та нового волевиявлення їх сторін.
Сторони укладаючи договір керувались вимогами закону та покладались на зроблені заяви та дії, які свідчили про згоду лізингоодержувача на отримання предмета лізингу у лізингове користування та його подальшу експлуатацію на умовах, передбачених договором.
Тобто договір був укладений сторонами внаслідок повного розуміння правової природи правовідносин та вільного волевиявлення сторін, здійсненого ним в порядку статті 627 Цивільного кодексу України.
Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлена позовна вимога про визнання недійсним п.6.7. Загальних умов Договору фінансового лізингу №210604-1/ФЛ-Ю-А від 04.06.2021 суперечить принципу добросовісності, як основи доктрини заборони суперечливої поведінки, а тому, відсутні правові підстави для визнання вищевказаних пунктів договору недійсними.
За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки, сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 02.10.2019 у справі №587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18).
Приписами статті 204 Цивільного кодексу України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.
Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору (його частини), позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.
З урахуванням зазначеного, судом апеляційної інстанції встановлено, що укладений сторонами договір містить всі необхідні умови, притаманні саме цьому виду договорів. Сторонами погоджено всі умови договорів, які в подальшому позивачем було схвалено, оскільки останнім виконувались умови укладеного сторонами договору лізингу. А тому з урахуванням положень ст. 215 ЦК України, апеляційним судом не встановлено обставин, які можуть бути підставою для визнання недійсним оспорюваних пунктів договорів лізингу. Крім того, положення ст. 693 Цивільного кодексу України, на які вказує позивач у позові та своїй апеляційній скарзі, не містять підстав недійсності договорів.
Оскільки, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції дійшли до висновку про відсутність підстав для визнання недійсними пунктів договору, то й вимога про стягнення з відповідача грошових коштів, які компенсують частину вартості предмета лізингу у розмірі 325   187,50 грн., яка фактично є похідною, також правомірно відхилена судом.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що в аналогічній справі між тими ж учасниками за аналогічним договором, постановою Верховного Суду від 25.04.2024 залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №909/260/23 якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 про задоволення позову ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" до ТОВ "Бест Лізинг" щодо визнання недійсним п. 6.7 договору фінансового лізингу від 28.05.2021, яким визначено, що у випадку вилучення предмета лізингу, припинення або розірвання договору, з причин зазначених у даному договорі та/або законодавстві України, усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають, та щодо стягнення з відповідача на користь позивача 249   730, 43 грн сплачених, як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу за договорами фінансового лізингу.
Залишаючи без змін постанову Північного апеляційного господарського суду, суд касаційної інстанції зазначив, що добросовісність має бути принципом здійснення господарської діяльності для обох контрагентів договору. Договір лізингу має свій порядок розрахунків, набуття права власності на об`єкт лізингу та інші умови, які притаманні саме цьому виду договору. А тому сторони підписуючи договір погоджуючись з усіма його умовами, мають усвідомлювати всі ризики виконання чи невиконання укладеного договору, їх вплив на підприємницьку діяльність, до того ж особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій. Отже, підписуючи договори лізингу позивачу було відомо про такі його умови, з якими він погодився, здійснював виконання таких договорів, зокрема, шляхом визначення та прийняття об`єктів лізингу, здійснення лізингових платежів, як це визначено такими договорами. А тому, безпідставним є посилання позивача, що такі умови є проявом недобросовісності. В свою чергу, відповідач очікував на виконання таких умов та на добросовісність позивача щодо їх виконання.
Що стосується зустрічних позовних вимог ТОВ "Бест Лізинг" про стягнення з ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" 96   447,13 грн. збитків через неналежне виконання лізингоодержувачем зобов`язань за договором лізингу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на порушення відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за договором фінансового лізингу від 04.06.2021 №210604-1/ФЛ-Ю-А в сумі 96   447,13 грн.
Згідно п. 6.6.3  Договору Предмет лізингу повинний бути повернутий у справному стані, а за ступенем зношеності повинен відповідати його зносу за час користування при нормальних умовах експлуатації. Визначення такого стану Предмета лізингу - нормального зносу - погоджено сторонами у Додатку "Поняття нормального зносу". 
Лізингоодержувач зобов`язаний відшкодувати витрати Лізингодавця по відновленню технічного стану Предмета лізингу до стану зазначеного в цьому пункті Загальних умов на підставі рахунку виставленого Лізингодавцем та копії документів, підтверджуючих суму необхідних витрат по відновленню технічного стану Предмета лізингу.
Додатком до Договору № 210604-1/ФЛ-Ю-А від 04.06.2021 року Поняття нормального зносу (надалі - Додаток) передбачено, що всі користувачі парку транспортних засобів повинні бути ознайомлені з принципами нормального зносу. При поверненні транспортного засобу він повинен бути проінспектований. У разі виникнення непорозуміння повинна бути проведена незалежна оцінка нормального зносу транспортного засобу.
Пунктом 1.1. Додатку визначено, що любі дефекти і пошкодження, що можуть виникнути внаслідок природнього використання транспортного засобу, повинні бути усунені.
Пунктом 2.1. Додатку передбачено, що будь-які пошкодження корпусу транспортного засобу повинні бути усунені відразу після їх виникнення за рахунок страхової компанії або Лізингоодержувачем.
Пунктом 2.3. Додатку визначено, що допускається незначні пошкодження від кам`яної крихти, тощо в залежності від віку та пробігу транспортного засобу за умови, що вони не спричинять проникаючу дію до металевої основи, роботи повинні бути проведені негайно з метою запобігання подальшого руйнування лакового шару транспортного засобу. Зовнішня поверхня лаку повинна бути вільна від значних механічних ушкоджень в результаті тертя (понад 25 мм) і мати нормальний колір і блиск.
Пунктом 4.5. Додатку не допускається наявність очевидних пошкоджень бокових поверхонь або протектора шин, що виникли в наслідок не правильного заїзду на узбіччя дороги або інші грубі порушення.
Пунктом 5 Додатку визначено, що повинно відбуватись регулярне обслуговування і ремонт на уповноваженому сервісному центрі відповідно до сервісної програми виробника транспортного засобу повинні забезпечити збереження транспортного засобу в належному технічному стані.
Пунктом 4.1.2. Договору Лізингоодержувач зобов`язаний утримувати об`єкт лізингу в справному стані, дотримуватись відповідних стандартів, технічних умов, правил експлуатації, інструкцій та гарантійних умов (вимог); проводити за власний рахунок в строк, встановлений виробником Предмета лізингу, поточне технічне обслуговування, в тому числі необхідне для збереження гарантійного обслуговування Предмета лізингу; в разі пошкодження або несправності Предмета лізингу - проводити ремонт (в тому числі капітальний) Предмета лізингу, провести за власний рахунок повне відновлення предмета лізингу.
Дотримуватись вимог до використання, утримання, технічного обслуговування та зберігання Предмета лізингу.
Відповідно до п. 4.1.7. Договору Лізингоодержувач зобов`язаний не допускати зношення Предмета лізингу понад нормальний знос, встановлений Договором та/або чинним законодавством та/або інструкцією з експлуатації (приписами виробника/продавця).
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно акту приймання-передачі (повернення) від 09.08.2022 в місті Івано-Франківську ТОВ "Бест Лізинг" прийняло від ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" предмет лізингу.
Як зазначено в п. 2 акту прийому-передачі Предмета лізингу за договором фінансового лізингу від 04.06.2021 № 210604-1/ФЛ-Ю-А на момент передачі предмету лізингу уповноваженими представниками було виявлено та зафіксовано такі пошкодження:
-          пошкодження ЛФП бортів кузова;
-          пошкодження фарбованого покриття лівого та правого відбійника;
-          пошкодження правого відбійника (зігнутий); 
-          механічне пошкодження переднього борту.
В подальшому ТОВ "Бест Лізинг" звернулося до суб`єкта оціночної діяльності Берегового В.М. для проведення оцінки майнової шкоди у зв`язку виявленими пошкодженнями на транспортному засобі (предметі лізингу). Визначення вартості матеріального збитку виконувалось суб`єктом оціночної діяльності Береговим Валерієм Миколайовичем, який діє на підставі сертифікату СОД, виданого Фондом Державного майна України № 425/2022 від 22.08.2022 року. Метою оцінки було визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, внаслідок недбалого користування.
Згідно звіту від 21.08.2023 №51595, що було здійснено на замовлення ТОВ "Бест Лізинг" вартість відновлювального ремонту КТС КТFT42 д.р.н. НОМЕР_1 станом на 18.11.2022, що встановлена за витратним підходом становила 96   447,13 грн.
Однак, як вірно зауважив місцевий господарський суд, датою акту приймання-передачі є 09.08.2022, водночас оцінка вартості відновлювального ремонту проводилась станом на 18.11.2022, тобто від моменту передачі предмета лізингу минуло більше як 3 (три) місяці.
Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що лізингодавцем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів саме виникнення пошкодження внаслідок експлуатації лізінгоодержувачем понад тих пошкоджень які засвідчені актом прийому-передачі предмета лізингу (повернення) від 09.08.2022, що підписаний сторонами.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічного позову частково та стягнення з лізингоодержувача на користь лізингодавця саме 47   369, 34 грн. збитків, що складаються з пошкоджень транспортного засобу, які зафіксовані сторонами у акті прийому-передачі предмета лізингу (повернення) 09.08.2022 за договором від 04.06.2021 № 210604-1/ФЛ-Ю-А, та які (збитки) розраховані по ремонтній калькуляції яка є частиною звіту від 21.08.2023 №51595 (а.с.165).
Зава ТОВ "Розумне Енергетичне Місто" про застосування строку позовної давності не заслуговує на увагу, та правомірно залишена судом без задоволення, оскільки вимоги про відшкодування заявлені 21.08.2023, а пошкодження виявлені  та зафіксовані у акті прийому-передачі предмета лізингу (повернення) 09.08.2022, тобто в межах трирічного строку загальної позовної давності. Водночас зміни закону 04.12.2021, що регулює правовідносини лізингу не впливають на строк позовної давності.
Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у  період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, місцевим господарським судом правомірно було відмовлено у задоволенні первісного позову та  частково задоволено зустрічний позов. 
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини  у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.
Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Отже, виходячи з вищевикладеного, скаржником у суді апеляційної інстанції не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2023, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.
Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 21.11.2023- залишити без змін.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/11903/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №910/11903/23   залишити без змін.
3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Розумне Енергетичне Місто".
4. Матеріали справи №910/11903/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 27.05.2022. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала