ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року	Львів	Справа № 380/27532/23 пров. № А/857/4927/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління державної охорони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, про визнання дій протиправними, зобов`язання оформити і подати необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 26.01.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправною відмову відповідача Управління державної охорони /УДО/ України в підготовці та направленні до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в м.Києві документів, необхідних для вирішення питання про призначення військової пенсії за вислугою років, передбаченою п.«б» ст.12 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
зобов`язати УДО України надати розрахунок грошового забезпечення, необхідний для нарахування пенсії, виходячи із суми грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивач перед звільненням, станом на дату звернення до УДО України згідно чинного законодавства України та направити з поданням та іншими документами, передбаченими ст.48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.1.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р., до ГУ ПФ України в м.Києві;
судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-12).

Згідно ухвали суду від 24.11.2023р. вирішено розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Також залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ГУ ПФ України в м.Києві (а.с.74-76).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії УДО України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до ГУ ПФ України у м.Києві всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затв. постановою КМ України № 393 від 17.07.1992р.; зобов`язано УДО України оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затв. постановою КМ України № 393 від 17.07.1992р., і направити їх до ГУ ПФ України в м.Києві для прийняття відповідного рішення (а.с.80-85).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач УДО України, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить, із урахуванням змін до апеляційної скарги, рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.171-192, 205-209).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що у відповідача не виникало обов`язку складання і направлення до пенсійного органу подання про призначення пенсії за вислугу років, оскільки на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби календарна вислуга років останнього склала 17 років 02 місяці 01 день, з якої 09 років 06 місяців 08 днів – військова служба та служба в органах внутрішніх справ.
Правові підстави для зарахування до календарної вислуги років стажу, набутого після звільнення з військової служби (часу безробіття, набутого періоду на підставі договору про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування) є відсутніми. Лист ГУ ПФ України в м.Києві № 2600-0202-8/113926 від 07.06.2023р., який стосується умовного розрахунку загального стажу роботи, торкається призначення пенсії за віком, і не створює будь-яких обов`язків для відповідача.
Окрім цього, під час винесення ухвали про відкриття провадження у справі суд порушив правила територіальної підсудності, оскільки учасники справи зареєстровані в м.Києві.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.219-222).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 22.09.1992р. позивач:
з 16.06.1985р. по 02.07.1987р. проходив військову строкову службу;
з 26.11.1987р. по 15.09.1992р. проходив службу в органах внутрішніх справ;
з 28.09.1992р. по 31.03.1997р. працював у прокуратурі м.Києва на посадах стажиста на вакантній посаді слідчого прокуратури Печерського району, стажистом прокуратури Печерського району, помічником прокурора Печерського району;
з 01.04.1997р. по 14.12.2001р. працював у Генеральній прокуратурі України на посадах прокурора, старшого прокурора;
з 18.06.2002р. по 24.03.2019р. працював директором ТзОВ «Міжрегіональний консалтинговий центр - МКЦ»;
з 27.03.2017р. по 27.11.2019р. проходив військову службу за контрактом в УДО України.
Згідно з наказом начальника УДО України № 874-ос/дск від 27.11.2019р. «Щодо особового складу» полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України згідно з пп.«г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с.27).
Вказаними наказом встановлено, що станом на 27.11.2019р. вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 17 років 02 місяці 01 день, у пільговому - 01 рік 02 місяці 17 днів, загальна - 18 років 04 місяці 18 днів.
Згідно листа ГУ ПФ України у м.Києві № 2600-0202-8/113926 від 07.06.2023р. під час проведення умовного розрахунку для призначення пенсії за віком загальний стаж роботи позивача склав 22 роки 06 місяців 06 днів. Крім того, в цей розрахунок не включено службу в УДО України у період з 27.03.2017р. по 27.11.2019р., оскільки відповідно до постанови КМ України № 770 від 21.08.2019р. пенсійний орган вправі зарахувати до страхового стажу лише періоди військової служби з 01.07.2000р. по 31.12.2006р. на підставі довідок про проходження військової служби та сплачені суми страхових внесків (а.с.48-53).
Відповідно до наявного у справі умовного розрахунку для призначення пенсії за віком ГУ ПФ України в м.Києві у вказаний стаж (22 роки 06 місяців 06 днів) враховано період безробіття (18.02.2020р.-10.02.2021р.), період, набутий на підставі договору про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (01.03.2021р.-31.07.2022р.) (а.с.54, 55-56).
23.06.2023р. позивач звернувся із заявою до відповідача про оформлення і направлення до ГУ ПФ України у м.Києві необхідних документів і подання про призначення йому пенсії за вислугу років (а.с.66-67).
За результатами розгляду зазначеної заяви УДО України листом № 2/6-1713 від 18.07.2023р. надано відповідь та повідомлено про відсутність правових підстав для оформлення та направлення документів до ГУ ПФ України в м.Києві для призначення пенсії за вислугу років на ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що станом на день звільнення з військової служби в УДО України його вислуга років становила 17 років 02 місяці 01 день, з яких військова служба та служба в органах внутрішніх справ - 09 років 06 місяців 08 днів (а.с.71).
06.09.2023р. ОСОБА_1 повторно звернувся до УДО України із заявою, в якій просив оформити всі необхідні документи та подання про призначення пенсії і направити їх до ГУ ПФ України в м.Києві, а також додати розрахунок з урахуванням останнього підвищення грошового забезпечення за посадою, яку він обіймав перед звільненням (а.с.68-70).
За результатами розгляду зазначеної заяви УДО України листом № 2/6-2114 від 28.09.2023р. надано відповідь та повідомлено про відсутність правових підстав для оформлення та направлення документів до ГУ ПФ України в м.Києві для призначення пенсії за вислугу років на ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що станом на день звільнення з військової служби в УДО України заявник не мав необхідного страхового стажу для призначення пенсії відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.72).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи, що у період з 27.03.2017р. по 27.11.2019р. він проходив службу в УДО України, що становить 02 роки 08 місяців вислуги для призначення пенсії, що загалом становить більше 25 років вислуги і дає позивачу право на призначення пенсії, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що якщо до умовного розрахунку 22 роки 06 місяців 06 днів додати період служби в УДО України, що склав 02 роки 08 місяців, то страховий стаж позивача відповідатиме вимогам п.«б» ч.1 ст.12 Закону № 2262-XII та складатиме 25 років і більше.
Окрім цього, за діючого правового регулювання та встановлених обставин справи, законодавцем чітко визначено, що виключно органи ПФ України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 2262-XII.
У випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до вказаного Закону на відповідача покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів та свого подання.
Втім, відповідачем не оформлено у 10-денний термін з дня одержання заяви позивача всіх необхідних документів і подання про призначення йому пенсії та не направлено їх до ГУ ПФ України в м.Києві для прийняття відповідного рішення, а фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії з посиланням на відсутність в останнього календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.
Відтак, оскільки оцінка наявності/відсутності права у позивача на зазначений вид пенсії могла бути надана лише органом, який призначає пенсії на підставі документів, в направленні яких відповідачем фактично відмовлено, суд приходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсію, факт відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, а відтак, і відсутності необхідності в направленні документів.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд прийшов до висновку про те, що відмова відповідача в оформленні та направленні до органу, що призначає пенсії, документів для призначення позивачеві пенсії за вислугою років є протиправною.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать нормам матеріального права, з наступних підстав.

Ключовим питанням під час вирішення розглядуваного спору є наявність у позивача достатньої вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, а також обов`язок відповідача на підставі заяви звільненого військовослужбовця здійснити оформлення відповідних документів для призначення пенсії за віком, незважаючи на недостатність вислуги років, оскільки питання щодо призначення пенсій є виключною компетенцією пенсійних органів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ). 
Статтею 1 Закону №2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до п.«б» ст.1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Крім того, стаття 2 Закону № 2262-ХІІ визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Згідно з п.«б» ст.12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Абзацом 2 п.1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затв. постановою КМ України № 393 від 17.07.1992р. установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема: військова служба в Управлінні державної охорони.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону № 2262-ХІІ виникає за сукупності наступних умов:
звільнення особи з військової служби;
досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку;
наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 06 місяців становить військова служба на час звільнення зі служби.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Під час судового розгляду встановлено, що на момент звільнення позивача з УДО України вислуга років позивача в календарному обчисленні складала 17 років 02 місяці 01 день, у пільговому - 01 рік 02 місяці 17 днів, загальна - 18 років 04 місяці 18 днів.
Звідси, у позивача відсутній відповідний страховий стаж для призначення пенсії за вислугу років.

Покликання позивача на лист ГУ ПФ України у м.Києві № 2600-0202-8/113926 від 07.06.2023р. та проведення умовного розрахунку для призначення пенсії колегія суддів не приймає до уваги, оскільки останні стосуються призначення пенсії за віком.
Зокрема, умовний розрахунок для призначення пенсії проведено згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі поданих позивачем у 2023 році документів на підтвердження наявного страхового стажу, який здійснено для призначення виду пенсії за віком.
Також чинним законодавством не передбачено зарахування до календарної вислуги років військової служби часу безробіття та періоду, набутого на підставі договору про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що мали місце після звільнення з військової служби.

Крім того, відповідно до абз.8 п.1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затв. постановою КМ України № 393 від 17.07.1992р. (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби ), для призначення пенсій за вислугу років до вислуги років зараховуються: час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.

Таким чином, у позивача є відсутньою достатня тривалість вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

Окрім цього, відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р. (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи:
заява про призначення пенсії (додаток 1);
грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;
військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);
документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону (2262-12);
довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;
копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);
довідка ВАТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанк»; копія паспорта.
Згідно з п.12 вказаного Порядку уповноважений  структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі  необхідні документи і своє подання про призначення  пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:
перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
здійснює попередню перевірку змісту і належного  оформлення представлених документів;
перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що  призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Враховуючи викладене, станом на час звернення ОСОБА_1 із заявами щодо оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідача не виникав обов`язок такого оформлення через відсутність відповідного стажу.

Стосовно висновків суду про те, що у випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ на відповідача покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів та свого подання, колегія суддів керується таким.
Із змісту Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р., слідує, що заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Отже, уповноважені структурні підрозділи готують і подають відповідні документи лише щодо осіб, які звільнені зі служби та мають право на пенсію за вислугу років. Також на вказані структурні підрозділи покладені функції обчислення календарної та пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, при цьому пенсійні органи такого обчислення не проводять, а лише перевіряють його правильність на підставі поданих документів.
Звідси, уповноважені структурні підрозділи зобов`язані здійснювати підготовку документів і подання про призначення пенсії за вислугу років лише за наявності відповідних умов, передбачених діючим законодавством.
Формування неповних чи недостовірних документів вказаними уповноваженими структурними підрозділами, подання таких до пенсійних органів є недопустимим і призводить до помилкового призначення пенсій, проведення безпідставних пенсійних виплат тощо.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про обов`язок відповідача на підставі заяви позивача сформувати відповідні документи і подання про призначення пенсії за відсутності правильного розрахунку календарної та пільгової вислуги років, чим фактично втрутився у визначений законодавством порядок скерування документів для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню апелянту УДО України не підлягають.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної охорони України задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2024р. в адміністративній справі № 380/27532/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної охорони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, про визнання дій протиправними, зобов`язання оформити і подати необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Управління державної охорони України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 17.06.2024р.