Номер провадження: 33/813/1142/24
Номер справи місцевого суду: 523/1818/24 
Головуючий у першій інстанції Середа І. В. 
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І., 
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Олійник Максима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 22 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 17-19).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Максим Борисович, звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, винесена без повного та всебічного розгляду обставин справи та з порушенням норм процесуального права. Таким чином, представник апелянта вказує, що з матеріалів відеозапису вбачається істотне порушення працівниками поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено не уповноваженою особою, у той час як зупинено транспортний засіб та проведено подальші дії іншим працівником поліції. Разом з тим, звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння як це зазначено у протоколі, натомість остання навпаки неодноразово робила спроби проходження такого огляду за допомогою газоаналізатора «Drager», проте з причин несправності технічного засобу огляд закінчено не було. До того ж, працівником поліції не було складено відповідний Акт огляду, який у подальшому міг слугувати підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та не роз`яснено особі, котру притягнено до адміністративної відповідальності, її права та обов`язки, у тому числі право на захист, чим грубо порушено її конституційні права (а.с. 21-32).
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апелянт підтримала апеляційну скаргу. Пояснила, що в той день, коли стосовно неї було складено протокол, вона на дві хвилини порушила комендантську годину та знаходилась в тридцяти метрах від свого будинку. Вона керувала транспортним засобом, в якому знаходилася разом з чоловіком та дитиною 5-ти років, повертались додому після зустрічі з друзями. Звернула увагу суду, що не вживала будь-які алкогольні напої, про що повідомляла поліцейських та що зафіксовано їх бодікамерами. Її чоловік вживав напої, у зв`язку з чим був наявний запах з машини, проте вказаних в протоколі ознак сп`яніння у неї не було, що фактично і визнав поліцейський під час оформлення протоколу та що зафіксовано також його бодікамерою. Посилалась на несправність алкотестера, який був, на її думку, розряджений та пікав, що зафіксовано також на відеозаписі, а тому вона не змогла продути його, і при цьому вона не бачила, щоб світилось на ньому табло з помилкою та відображались якісь дані. Раніше тест на алкотестері жодного разу не проходила, тому може тільки здогадуватись, чому так відбулось. Пояснила, що не заперечувала їхати до медичного закладу, що також зафіксовано поліцейськими, але поки все відбувалось, дитина почала плакати, і вона відмовилась. Проте через декілька хвилин усвідомивши наслідки вона попросила вести її до медичного закладу, але їй було повідомлено, що протокол вже вкладено за фактом відмови. Про можливість здати тест самостійно вона не була обізнана, оскільки є технологом за освітою, а не юристом. 
Дослідивши матеріали справи, відеозаписи події, заслухавши пояснення апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.
Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що обставини правопорушення підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 732833 від 15 січня 2024 року; відеозаписом ПВР 471804, 471528; довідками УПП в Одеській області з ІКС ІПНП про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, не притягалася та отримала посвідчення водія, категорії В з 24 липня 2015 року, направленням на огляд ОСОБА_1 до КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 732833 вбачається, що 15 січня 2024 року о 00:04 годині в м. Одесі, по вул. Героїв оборони Одеси, 94, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Infiniti FX 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу чи у медичному закладі відмовилася, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проаналізувавши долучений до матеріалів справи відеозапис подій, що відбувалися в день складення проколу, апеляційним судом було встановлено, на відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу, керування автомобіля водієм ОСОБА_1 . Також зафіксована зупинка транспортного засобу біля будинку, де мешкає апелянт, яка відбулась в 00-04 години 15 січня 2024 (відеозапис відеореєстратора патрульного автомобілю), що відповідає початку відеозапису на бодікамері поліцейських. Під час спілкування з апелянтом поліцейським вказано на запах алкоголю. Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення такими ознаками визнано порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Вивчення відеозапису тривалістю 1 год. 37 хв. хвилин приєднаного до матеріалів справи свідчить про відсутність порушення координації руху та логічну, зв`язану мову водія ОСОБА_1 , яка заперечила факт вживання алкогольних напоїв, пояснила, що алкоголь вживав чоловік, який знаходиться в машині (06 хв. відеозапису), не заперечує проти проходження тесту на алкотестері «Драгер». На відеозаписі є приклади спілкування апелянта, зокрема з дитиною, особа знята крупним планом бодікамерою (починаючи з 07 хв.), ознаки алкогольного сп`яніння не вбачаються. На відеозаписі з бодікамери № 471528 вбачається (44 хв.), що працівник поліції визнає, що зазначені ним в протоколі ознаки сп`яніння частково відповідають дійсності, проте він пояснює, що зобов`язаний вказати мінімум три, з цим не погодилась апелянт, яка вказала, що це його бачення, а вона з цим не згодна, і що вона дихала (проходила тест), проте прибор не видав результату не з її вини (44-32 хв.). 
На відеозаписі також зафіксовано чоловіка ОСОБА_1 (починаючи з 7 хвилини відеозапису), на питання якого щодо порушення чогось працівник поліції повідомляє про порушення комендантської години, а також дитини (10 хв. відеозапису), яка запитує коли вони підуть додому. 
З відеозапису вбачаються, в тому числі, неодноразові спроби ОСОБА_1 пройти тест на алкотестері (15, 15-36 хв., 16-12, 17-26 хв.) та згода їхати до медичного закладу (15 хв.,16-15).
Відповідно до відеозапису (хв.16-58) поліцейський зазначає про невизначеність стану алкогольного сп`яніння водія, через що слід їхати в медичну установу. 
На 17-57 хв відеозапису зафіксована необхідність зарядки приладу. 
На відеозаписі зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду після наполягання чоловіка та консультацій по телефону (21-40 хв, 22-40 хв, 25-20 хв.), пропозиція надати інший драгер (26 хв), яка була відхилена поліцейським, та незгода з кваліфікацією своїх дій, через добросовісність дій по проходженню тесту. 
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України , МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкції) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
За наведених встановлених обставин, частина доводів апелянта знайшла своє підтвердження, та була встановлена безпосередньо під час вивченням відеозапису, приєднаним до матеріалів справи. Апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що за логікою складу цього адміністративного правопорушення відмова це свідома та цілеспрямована дія, коли водій після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд та роз`яснення порядку проходження та наслідків відмови від проходження відмовляється від проходження відповідного огляду. Аналіз подій зафіксованих на повній версії відео свідчить про наявність згоди на проходження тесту та доставку до медичного закладу, яка не була реалізована через невірні поради та тиск вчинений чоловіком на апелянта, яка незважаючи на це висловила намір їхати до медичного закладу, проте через завершення оформлення протоколу поліцейським вона не була доставлена до медичної установи. Оскільки у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права, а абсолютне виконання закону призводить до найбільшої несправедливості (надто суворе тлумачення закону породжує несправедливість), то формально отримана відмова за вище встановлених обставин, яка в подальшому була відкликана, в тому числі за відсутності належної правової допомоги апелянту, що є порушенням ст. 268 КУпАП, не може вважатись безумовною підставою у випадку, що розглядається, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як власне і сама по собі тяжкість інкримінованого складу адміністративного правопорушення, на яке розповсюджуються всі гарантії вставлені законом для кримінальних правопорушень. 
За таких обставин, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП про скасування постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2024 року та закриття провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях останньої складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Одночасно апеляційний суд рекомендує апелянту пройти перевірку легенів в медичній установі (в тому числі за потреби спиромемтрію (за направленням лікаря), для визначення фізіологічної можливості апелянта проходити як водію тест на алкотестері та виключення аналогічних ситуацій у майбутньому). 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Олійник Максима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2024 року – скасувати та провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                  А.І. Дришлюк