ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/697/24 Справа 707/209/20 Категорія: на ухвалу  Головуючий по 1 інстанції Суходольський О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 травня 2024 року                                                                                           м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Василенко Л.І. 

секретар Матюха В.І.
учасники справи: 

заявник: Черкаський відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
боржник: ОСОБА_1 
стягувач: Черкаська міська рада

       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року у справі за поданням заступника начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренка Юрія Івановича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння,

в с т а н о в и в :

21 лютого 2024 року заступник начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренко Ю.І. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння.
       Подання мотивовано тим, що у відділі ДВС відносно ОСОБА_1 відкрите виконавче провадження АСВП №70137483 з примусового виконання виконавчого листа № 707/209/20 від 14 жовтня 2022 року, що видав Черкаський районний суд Черкаської області щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду, заступник начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренко Ю.І. просив вирішити питання про примусове проникнення (входження) державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до будинку відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/209/20 від 14 жовтня 2022 року Черкаського районного суду Черкаської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді вищезазначений будинок відпочинку.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року подання задоволено.
Дозволено державному виконавцю Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) примусово проникнути (ввійти) до будинку відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/209/20 від 14 жовтня 2022 року.
Ухвала суду мотивована тим, що під час розгляду подання, заявником надано до суду матеріали виконавчого провадження, з яких вбачається, що боржник ОСОБА_1 знав про вчинення державним виконавцем відповідних дій та заходів, спрямованих на виконання судового рішення.
Однак, боржник не вчинив жодних дій для повернення Черкаській міській раді будинку відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суд першої інстанції врахував, що рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути майно Черкаській міській раді набрало законної сили, і боржнику відомо про суть рішення, яке він має виконати, враховуючи принцип обов`язковості виконання судових рішень, подання підлягає до задоволення, і виникла цілком обгрунтована необхідність надати державному виконавцю доступ для проникнення до будинку відпочинку.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року як незаконну та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні подання про проникнення до житла чи іншого володіння.
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не врахував, що на момент початку примусового виконання виконавчого провадження АСВП № 70137483, а саме 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, ОСОБА_1 перебував у період з 16 вересня 2022 року по 28 жовтня 2022 року у ТОВ «Український Центр Томотерапії» у м. Кропивницькому, де проходив в тому числі променеву терапію лікування злоякісного новоутворення.
Через важку хворобу, ОСОБА_1 не мав фізичної можливості виконати рішення суду, при цьому жодних перешкод у його виконанні також не чинив.
Державним виконавцем надсилалася вся поштова кореспонденція по виконавчому провадженні за адресою: АДРЕСА_3 . Тоді як боржник проживав у м. Шпола. Відтак, жодних постанов, викликів та документів у межах виконавчого провадження АСВП № 70137483 з Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не отримував. 
В апеляційній скарзі зазначено, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи тільки у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння. ОСОБА_1 зазначив, що звертаючись до суду з поданням, заступник начальника Черкаського відділу ДВС Нечипоренко Ю.І. не тільки не надав суду жодних належних та обґрунтованих доказів того, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у доступі до будинку відпочинку, а й не надав належних доказів того, що будь-хто з виконавців вказаного відділу виконавчої служби намагалися виконати рішення суду та взагалі перебували біля будинку відпочинку F-1 за адресою: АДРЕСА_1 з метою виконання рішення суду.
ОСОБА_1 вважає, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що боржник чи будь-хто інший перешкоджали виконавцю у вільному доступі до будинку, відтак ухвала суду про задоволення відповідного подання є незаконною та підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Черкаського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначено, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими і не дають підстав для скасування ухвали суду.
Вказано, що з 24 жовтня 2022 року по теперішній час на виконанні у Черкаському відділі ДВС у Черкаському районів Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває на виконанні АСВП № 70137483 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського районного суду № 707/209/20 від 14 жовтня 2022 року про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» боржнику було надано строки на добровільне виконання рішення суду, які боржником проігноровані, в результаті чого до боржника 29 листопада 2022 року та 07 лютого 2024 року застосовано штрафні санкції в сумі 1 700 грн. та 3 400 грн.
Також зазначено, що 07 лютого 2024 року до правоохоронних органів направлено повідомлення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками ст. 382 КК України за умисне невиконання рішення суду.
Крім того, боржник, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження в період часу з 01 лютого 2024 року по 03 квітня 2024 року не вчинив жодних дій для передачі вищевказаного майна згідно рішення суду.
При цьому, в ході примусового виконання рішення суду, 28 березня 2024 року повторно, з метою виконання рішення здійснено виїзд до будинку відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , який виявився безрезультатним, оскільки доступ до вказаного будинку надано не було, про що складено відповідний акт.
Отже, ухвала суду про задоволення подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння є законною і підстав для її скасування немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України  провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 707/209/20 зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 .
14 жовтня 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 707/209/20 відносно ОСОБА_1 якого зобов`язано повернути будинок відпочинку.
21 жовтня 2022 року на адресу відділу надійшла заява Черкаської міської ради від 19 жовтня 2022 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 707/209/20, що виданий 14 жовтня 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .
24 жовтня 2022 року на підставі того, що виконавчий документ та заява відповідають вимогам, передбачених законом та керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження АСПВ № 70137483 про що винесено відповідну постанову, копії якої за вих. № 28048/3 направлено боржнику до виконання та стягувану для відома. 
24 жовтня 2022 року у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження АСВП № 70137483 державним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 146,30 грн., а також цього ж дня винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 13 400 грн.
24 жовтня 2022 року на адресу боржника ОСОБА_1 за вих.. № 28508/3 направлено вимогу державного виконавця, якою зобов`язано виконати рішення суду в 10-тиденний строк, про що письмово, з підтверджуючими документами повідомити Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Боржнику за вих. № 28081/3 направлено виклик до державного виконавця на 07 листопада 2022 року.
14 листопада 2022 року на адресу відділу за вх. № 8266/7 надійшов лист від Черкаської міської ради відповідно до якого станом на 09 листопада 2022 року рішення суду боржником не виконано.
29 листопада 2022 року здійснено перевірку виконання рішення суду божником. В ході перевірки встановлено, що боржником рішення суду не виконано. Крім того, на адресу відділу ДВС від боржника не надходило жодних пояснень щодо причин невиконання такого рішення. Того ж дня, за невиконання рішення суду без поважних причин, на боржника накладено штраф в сумі 1 700 грн., про що винесено відповідну постанову, копії якої за вих. № 34470/7 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та для відома.
29 листопада 2022 року боржнику за вих. № 34473/7 направлено вимогу, якою повторно зобов`язано виконати рішення суду в десятиденний строк, про що повідомити відділ.
03 липня 2023 року на адресу відділу за вх. № 5123/7 надійшов лист від Черкаської міської ради відповідно до якого станом на 26 червня 2023 року рішення суду боржником не виконано.
30 січня 2024 року за вих. № 8815/7 боржнику направлено виклик до державного виконавця на 08 лютого 2024 року.
31 січня 2024 року на адресу КП «ЧООБТІ» направлено лист щодо можливості участі спеціаліста КП «ЧООБТІ» для визначення місцезнаходження будинку відпочинку «F-1», що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .
01 лютого 2024 року на виклик державного виконавця з`явився божник та надав пояснення щодо причин, згідно яких рішення суду залишається невиконаним. Того ж дня складено відповідний акт державного виконавця про повторне невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду.
07 лютого 2024 року за повторне невиконання рішення суду без поважних причин, на боржника накладено штраф у подвійному розмірі на суму 3 400 грн., про що винесено відповідну постанову, копії якої за вих.. № 10074/7 направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та для відома.
07 лютого 2024 року до правоохоронних органів направлено повідомлення щодо вирішення питання про притягнення боржника до відповідальності, за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили за ознаками статті 382 КК України.
07 лютого 2024 року на адресу відділу надійшло повідомлення від КП «ЧООБТІ» щодо можливості залучення спеціаліста КП «ЧООБТІ» для участі у виконавчому провадженні. Вартість робіт складає 2 144,70 грн.
07 лютого 2024 року на адресу Черкаської міської ради направлено лист щодо авансування витрат виконавчого провадження.
09 лютого 2024 року на адресу відділу надійшов лист від Черкаської міської ради відповідно до якого станом на 01 лютого 2024 року рішення боржником не виконано. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника – фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень органів (посадових осіб) вирішуюється судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції суд враховує як доводи подання заступника начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренка Ю.І. так і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та відзиву на неї, що надійшов від відділу ДВС та приходить до наступних висновків.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду 21 лютого 2024 року, божник ОСОБА_1 достовірно знав про наявність виконавчого провадження АСВП № 70137483 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області № 707/209/20 від 14 жовтня 2022 року.
Вказана обставина сторонами не заперечується та підтверджена доданим до відзиву поясненням ОСОБА_1 від 01 лютого 2024 року. 
В своєму поясненні від 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 вказав, що в зв`язку з його перебуванням на лікуванні з 2021 року та проходженням лікування він не мав можливості виконати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 707/209/20, яким його зобов`язано повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 . Дані обставини також зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .
При цьому, в поясненні від 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 зобов`язався виконати рішення суду та сплатити кошти, пов`язані з примусовим виконанням виконавчого листа АСВП № 70137483, зазначивши, що отримав відповідні реквізити квитанції для сплати коштів.
Боржник з моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 01 лютого 2024 року і по момент постановлення ухвали суду 21 лютого 2024 року не вчинив жодних дій для передачі вищевказаного в поданні майна згідно рішення суду.
28 березня 2024 року в ході примусового виконання рішення суду повторно здійснено виїзд до будинку відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту державного виконавця від 28 березня 2023 року, що долучений до відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що 28 березня 2024 року заступником начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренком Ю.І., понятими: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представником за дорученням Черкаської міської ради - Плакущим Р.І. здійснено виїзд до спірного будинку та встановлено, що до будинку відпочинку F-1, за адресою: АДРЕСА_1 доступ боржником ОСОБА_1 не надано, рішення суду про передачу майна Черкаській міській раді боржник не виконує та ігнорує.
Отже, з матеріалів справи та наданих сторонами доказів судом апеляційної інстанції встановлено, що боржник з 01 лютого 2024 року по момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції не виконав рішення суду.
Під час перевірки правильності мотивів судової ухвали від 21 лютого 2024 року, суд апеляційної інстанції враховує, що рішенням Черкаського районного суду від 15 жовтня 2020 року було в тому числі задоволено вимогу заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до відповідача ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.161-166 Т.3).
Копію рішення вручено відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 23 жовтня 2020 року, про що зазначено в апеляційній скарзі їхнього представника – адвоката Заволокіна О.О. (а.с. 168-174 Т.3) та додано підтверджуючі відомості до апеляційної скарги про вручення копії рішення (а.с. 175-176 Т.3). Отже, ОСОБА_1 достовірно знав про зміст резолютивної частини рішення суду.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 березня 2021 року (а.с. 64-78 Т.4) рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 залишено без змін.
Копію постанови Черкаського апеляційного суду від 26 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав особисто поштовим відправленням суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 82 Т.4).
Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року (а.с. 136-143 Т.3) постанову Черкаського апеляційного суду від 26 березня 2021 року змінено лише в частині розподілу судових витрат та стягнуто з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 судові витрати у справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги в розмірі 9 459 грн. по 3 153 грн. на кожного.
12 травня 2022 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Остапенко І.С. договір про надання правничої допомоги у справі (а.с. 152-154 Т.4).
15 червня 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Остапенко І.С. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 151 Т.4) з метою виконання рішення про стягнення з Черкаської обласної прокуратури на його користь судових витрат з метою подальшого виконання постанови суду в цій частині, оскільки постанова Черкаського апеляційного суду від 26 березня 2021 року набрала законної сили з моменту її проголошення.
17 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про видачу виконавчого листа (а.с. 159-160 Т.4), в якій просив на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 26 березня 2021 року та постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року видати виконавчий лист у справі № 707/209/20 з метою виконання рішення суду та подальшого стягнення судових витрат на свою користь з Черкаської обласної прокуратури. Згідно розписки на заяві (а.с. 159 Т.4) виконавчий лист отримано представником ОСОБА_1 – адвокатом Остапенко І.С. 10 листопада 2022 року.
Вищевказані обставини свідчать про обізнаність боржника ОСОБА_1 зі змістом всіх судових рішень у справі № 707/209/20. При цьому, ОСОБА_1 вжив всіх необхідних заходів для виконання судового рішення про стягнення з Черкаської обласної прокуратури на свою користь судових витрат у справі.
Разом з тим, рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_6 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 станом на момент розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не виконано.
При цьому, державним виконавцем в період з 14 жовтня 2022 року по квітень 2024 року вживалися всі необхідні заходи для виконання боржником рішення суду. Доводи про необізнаність щодо проведення виконавчих дій виконавцем, що приведені в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки навіть після достовірного ознайомлення з виконавчим провадженням 01 лютого 2024 року, рішення суду на сьогоднішній день не виконано.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує суть зобов`язання боржника: зобов`язати ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку F-1, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Судовим рішеннями у справі № 707/209/20 судами всіх інстанцій було достовірно встановлено протиправність та незаконність переоформлення права власності на будинок відпочинку ОСОБА_1 та необхідність повернення такого нерухомого майна державі в особі Черкаської міської ради.
При цьому, апеляційний суд враховує положення Загальної декларації прав людини 1948 року та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, які передбачають, що конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, доводи апеляційної скарги визнано такими, що не спростовують висновків суду та дають підстави для зімни чи скасування такої ухвали суду. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2024 року у справі за поданням заступника начальника Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренка Юрія Івановича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 травня 2024 року.

Судді