ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року	Львів	Справа № 300/6784/23 пров. № А/857/24472/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Пліша М. А., 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі №300/6784/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції – Гомельчук С. В.,
дата ухвалення рішення – 29 листопада 2023 року,
місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

                                                    в с т а н о в и в:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 15 вересня 2023 року за №092750009160; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати йому до загального стажу роботи та до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи у відкритому акціонерному товаристві «Спец УБР» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 07 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року; у закритому акціонерному товаристві «СУБР З» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 01 січня 2002 року по 27 травня 2002 року; в закритому акціонерному товаристві «БКС» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових установок 4 розряду за період з 17 липня 2002 року по 22 травня 2003 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Московська бурова компанія» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 26 травня 2003 року по 01 серпня 2004 року і на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 02 серпня 2004 року по 31 липня 2005 року і з 01 серпня 2005 року по 30 квітня 2006 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 01 травня 2006 року по 30 квітня 2007 року, з 01 травня 2007 року по 24 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 05 квітня 2009 року, з 20 квітня 2009 року по 12 лютого 2010 року, з 13 лютого 2010 року по 18 червня 2010 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Инк Сервис» на посаді машиніста бурових установок за періоди з 05 березня 2013 року по 09 лютого 2014 року, з 04 квітня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, з 15 жовтня 2014 року по 08 березня 2015 року, з 22 квітня 2015 року по 17 квітня 2016 року, з 28 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року, з 22 квітня 2017 року по 12 березня 2018 року, а також на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових за періоди з 29 березня 2018 року по 26 березня 2019 року і з 15 квітня 2019 року по 11 червня 2020 року; до пільгового стажу період його роботи у АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 5 розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання за період роботи з 01 грудня 1994 року по 31 серпня 1997 року та з 01 вересня 1997 року по 15 січня 1998 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07 вересня 2023 року – з дня звернення за пенсією, з урахуванням вищевказаних періодів роботи та, відповідно, з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у вказаних підприємствах, зокрема з урахуванням довідок товариства з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть» від 07 квітня 2014 року за №4/245, №4/247 та товариства з обмеженою відповідальністю «Инк-Сервис» від 06 травня 2020 року. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позов задоволено Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15 вересня 2023 року за №092750009160 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи та до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи у відкритому акціонерному товаристві «Спец УБР» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 07 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року; у закритому акціонерному товаристві «СУБР З» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 01 січня 2002 року по 27 травня 2002 року; в закритому акціонерному товаристві «БКС» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 17 липня 2002 року по 22 травня 2003 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Московська бурова компанія» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 26 травня 2003 року по 01 серпня 2004 року і на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 02 серпня 2004 року по 31 липня 2005 року і з 01 серпня 2005 року по 30 квітня 2006 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 01 травня 2006 року по 30 квітня 2007 року, з 01 травня 2007 року по 24 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 05 квітня 2009 року, з 20 квітня 2009 року по 12 лютого 2010 року, з 13 лютого 2010 року по 18 червня 2010 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Инк Сервис» на посаді машиніста бурових установок за періоди з 05 березня 2013 року по 09 лютого 2014 року, з 04 квітня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, з 15 жовтня 2014 року по 08 березня 2015 року, з 22 квітня 2015 року по 17 квітня 2016 року, з 28 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року, з 22 квітня 2017 року по 12 березня 2018 року, а також на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових за періоди з 29 березня 2018 року по 26 березня 2019 року і з 15 квітня 2019 року по 11 червня 2020 року; до пільгового стажу період його роботи у АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 5 розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання за період роботи з 01 грудня 1994 року по 31 серпня 1997 року і з 01 вересня 1997 року по 15 січня 1998 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07 вересня 2023 року– з дня звернення за пенсією, з урахуванням вищевказаних періодів роботи та, відповідно, з урахуванням заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував у вказаних підприємствах, зокрема, з урахуванням довідок товариства з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть» від 07 квітня 2014 року за №4/245, №4/247 та товариства з обмеженою відповідальністю «Инк-Сервис» від 06 травня 2020 року. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивачу до страхового стажу не зараховано періоди роботи у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, а саме: у позивача страховий стаж становить - 15 років 11 місяців 13 днів, пільговий стаж за Списком №2 (з урахуванням строкової військової служби) - 9 років 11 місяців 8 днів. Зазначає, що позивачу зараховано до страхового стажу не взяті до уваги пільгові довідки видані російською федерацією від 22 травня 2020 року №1626, від 07 квітня 2014 № 4/245, 4/247, та до страхового і пільгового стажу не зараховано періоди роботи у російській федерації згідно з записами трудової книжки від 20 березня 1985 серії НОМЕР_1 з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2020 року, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, а тому відсутні підстави для врахування довідок виданих на території російської федерації при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії. Покликається на практику судів апеляційної інстанції постанову Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що записами у трудовій книжці та довідками роботодавців, які долучені до матеріалів справи підтверджується факт його офіційного працевлаштування. Вказує, що при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови у зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії. Припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не стосується періодів його трудової діяльності, що мали місце в час дії вказаної Угоди. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та висновків суду першої інстанції відповідач не надав. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей у паспорті серії НОМЕР_2 народився 31 травня 1967 року (а.с.13-15).
07 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2, однак після опрацювання системою поданої заяви згідно з принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області згідно з рішенням від 15 вересня 2023 року за №092750009160 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, покликаючись на положення статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Так, вказаним рішенням визнається 15 років 11 місяців 13 днів страхового стажу позивача, з яких 9 років 11 місяців 8 днів – стажу роботи за Списком №2. Також у вказаному рішенні відповідачем -2 зазначено, що не взято до уваги довідки, видані російською федерацією від 22 травня 2020 року №1626, від 07 квітня 2014 року за №4/245, №4/247 та до страхового і до пільгового стажу не зараховано періоди роботи у російській федерації згідно з записами у трудовій книжці від 20 березня 1985 року серії НОМЕР_3 з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2020 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (а.с.48-49).
Вважаючи таку відмову пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся у суд з метою захисту свого порушеного права.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення пенсійного органу від 15 вересня 2023 року №092750009160 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки підставою для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, усі необхідні документи, в тому числі трудову книжку, а також довідки від  31 березня 2010 року за №3/417, від 07 квітня 2014 року за №4/245 (підтверджуючу отриману заробітну плату), від 07 квітня 2014 року за №4/247 (підтверджуючу отриману заробітну плату), від 07 квітня 2014 року за №4/246; від 07 квітня 2014 року за №4/248, від 22 травня 2020 за №1626, від 06 травня 2020 (підтверджуючу отриману заробітну плату) щодо підтвердження роботи позивача, розміру його заробітної плати позивач надав пенсійному органу разом із заявою про призначення пенсії, при цьому, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків, відсутність інформації від пенсійного органу російської інформації щодо підтвердження страхового стажу позивача, не є підставою для неврахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, що дає право позивачу на призначення йому пенсії; крім того позивач працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації (з 1997 по 2020  роки), а також і заробітну плату, отримувану під час виконання такої роботи, а тому враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 досягнув 55 річного віку, має загальний страховий стаж більше 29 років та необхідний спеціальний стаж роботи за Списком №2 з метою захисту прав останнього необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 07 вересня 2023 року (з дня звернення за пенсією) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з зарахуванням до загального стажу роботи та до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи у відкритому акціонерному товаристві «Спец УБР» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 07 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року; у закритому акціонерному товаристві «СУБР З» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 01 січня 2002 року по 27 травня 2002 року; в закритому акціонерному товаристві «БКС» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 17 липня 2002 року по 22 травня 2003 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Московська бурова компанія» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 26 травня 2003 року по 01 серпня 2004 року і на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 02 серпня 2004 року по 31 липня 2005 року і з 01 серпня 2005 року по 30 квітня 2006 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 01 травня 2006 року по 30 квітня 2007 року, з 01 травня 2007 року по 24 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 05 квітня 2009 року, з 20 квітня 2009 року по 12 лютого 2010 року, з 13 лютого 2010 року по 18 червня 2010 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Инк Сервис» на посаді машиніста бурових установок за періоди з 05 березня 2013 року по 09 лютого 2014 року, з 04 квітня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, з 15 жовтня 2014 року по 08 березня 2015 року, з 22 квітня 2015 року по 17 квітня 2016 року, з 28 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року, з 22 квітня 2017 року по 12 березня 2018 року, а також на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових за періоди з 29 березня 2018 року по 26 березня 2019 року і з 15 квітня 2019 року по 11 червня 2020 року; до пільгового стажу період його роботи у АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 5 розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання за період роботи з 01 грудня 1994 року по 31 серпня 1997 року і з 01 вересня 1997 року по 15 січня 1998 року. 
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
З врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV  від 09 липня 2003 (далі - Закон №1058-IV).
Ч.1 ст.114 Закону №1058-IV передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2, однак після опрацювання системою поданої заяви, згідно з принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Разом з тим, рішенням від 15 вересня 2023 року за №092750009160 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зазначивши, що страховий стаж позивача становить 15 років 11 місяці 13 днів, пільговий стаж 9 років 11 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.
Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 не взято до уваги довідки, видані російською федерацією від 22 травня 2020 року №1626, від 07 квітня 2014 року за №4/245, №4/247 та до страхового і до пільгового стажу не зараховано періоди роботи у російській федерації згідно з записами у трудовій книжці від 20 березня 1985 року серії НОМЕР_3 з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2020 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (а.с.48-49).
Разом з тим, порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пункт 20 Порядку №637 передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 БТ 1 №8048736, останній у спірні періоди працював, зокрема:
-           у АОЗТ “Укрсибнафтогазхолдинг” на посаді слюсаря ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 5  розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання за період роботи з 01 грудня 1994 року по 31 серпня 1997 року і з 01 вересня 1997 року по 15 січня 1998 року;
          у відкритому акціонерному товаристві “Спец УБР” на посаді моториста бурової установки 4  розряду за період з 07 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року;
          у закритому акціонерному товаристві “СУБР З” на посаді моториста бурової установки 4  розряду за період з 01 січня 2002 року по 27 травня 2002 року;
          у закритому акціонерне товариства “БКС” на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4  розряду за період з 17 липня 2002 року по 22 травня 2003 року;
          в товаристві з обмеженою відповідальністю “Московська бурова компанія” на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4  розряду за період з 26 травня 2003 року по 01 серпня 2004 року і на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 02 серпня 2004 року по 31 липня 2005 року і з 01 серпня 2005 року по 30 квітня 2006 року;
          в товаристві з обмеженою відповідальністю “ЗапСиббурнефть” на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 01 травня 2006 року по 30 квітня 2007 року, з 01 травня 2007 року по 24 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 05 квітня 2009 року, з 20 квітня 2009 року по 12 лютого 2010 року, з 13 лютого 2010 року по 18 червня 2010 року;
          в товаристві з обмеженою відповідальністю “Инк Сервис” на посаді машиністом бурових установок за періоди з 05 березня 2013 року по 09 лютого 2014 року, з 04 квітня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, з 15 жовтня 2014 року по 08 березня 2015 року, з 22 квітня 2015 року по 17 квітня 2016 року, з 28 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року, з 22 квітня 2017 року по 12 березня 2018 року, а також на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових за періоди з 29 березня 2018 року по 26 березня 2019 року і з 15 квітня 2019 року по 11 червня 2020 року (а.с. 22-47).
Колегія суддів зауважує, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Інструкції №58 та містять усі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Крім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.
Крім того, відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Так, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача, що регламентовано частиною 1, 10, 12 статті 20, частиною 16 статті 106 Закону №1058-IV.
Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно зі ст.24 цього Закон №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.
Обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та, відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01 січня 2012 року.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Разом з тим, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Щодо наявності у позивача пільгового стажу за Списком №2, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах №383 (далі-Порядок №383) при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у спірні періоди обіймав посади, які були передбачені Списками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 за №162, від 16.01.2003 за №36, від 24 червня 2016 за № 461, які були чинні на період його роботи.
Крім того, робота позивача на вищеперелічених посадах, які передбачено Списком №2 виробництв, робіт, професій протягом спірних років підтверджується уточнюючою довідка від 31 березня 2010 року за №3/417; уточнюючою довідкою від 07 квітня 2014 року за №4/245; уточнюючою довідка від 07 квітня 2014 року за №4/247; довідкою від 07 квітня 2014 року за №4/246; довідка від 07 квітня 2014 року за №4/248; уточнюючою довідкою від 22 травня 2020 за №1626; уточнюючою довідкою від 06 травня 2020, а також іншими документами, доданими до матеріалів адміністративного позову (довідками про заробітну плату, наказами, висновками, картками атестації тощо) (а.с. 55-62).
При цьому, період роботи позивача з 01 грудня 1994 року по 31 серпня 1997 року і з 01 вересня 1997 року по 15 січня 1998 року у АОЗТ “Укрсибнафтогазхолдинг” на посаді слюсаря ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 5  розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання пенсійним органом зараховано до загального страхового стажу, однак такий не зараховано до пільгового за Списком №2, хоча вказана робота передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Як зазначено вище, фактично єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01 вересня 1997 року по 11 червня 2020 року у російській федерації є те, що з 01 березня 2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищевказані покликання пенсійного органу є необґрунтованими і безпідставними, оскільки Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від  13 березня 1992 була чинна як для України, так і для росії в спірні періоди роботи позивача, а тому такі обставини як повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та військова агресія по відношенню до громадян України, не може бути підставою для відмови пенсійним органом у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії, які мали місце до вказаних подій.
Колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування документів з російської федерації.
Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про страховий стаж за період трудової діяльності у російській федерації, буде непропорційним обмеженням права особи на пенсійне забезпечення через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду рф (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особу компетентних на це її державних органів. Перекладення на фізичну особу доведення таких обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу як передумови для призначення їй пенсії за віком, та факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони не вчинені), при наявності належних записів у трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.
Крім того, порушення страхувальником порядку сплати страхових внесків не може тягнути негативні наслідки для застрахованої особи у виді не зарахування періодів роботи до страхового стажу; позивач не може нести відповідальність у виді позбавлення права на включення вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, тому позивач має право на врахування до його страхового стажу спірних періодів.
Колегія суддів повторно зазначає, що припинення участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не стосується періодів трудової діяльності позивача, оскільки останній працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації (з 1997 по 2020  роки), а також і заробітну плату, отримувану під час виконання такої роботи.
Крім того, п.1 ч.1 ст.45 Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тому враховуючи ту обставину, що позивач із заявою про призначення пенсії звернувся до відповідача 07 вересня 2023 року, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення пенсії позивачу з дня звернення до відповідача, тобто 07 вересня 2023 року.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення пенсійного органу від 15 вересня 2023 року №092750009160 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки підставою для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, усі необхідні документи, в тому числі трудову книжку, а також довідки від  31 березня 2010 року за №3/417, від 07 квітня 2014 року за №4/245 (підтверджуючу отриману заробітну плату), від 07 квітня 2014 року за №4/247 (підтверджуючу отриману заробітну плату), від 07 квітня 2014 року за №4/246; від 07 квітня 2014 року за №4/248, від 22 травня 2020 за №1626, від 06 травня 2020 (підтверджуючу отриману заробітну плату) щодо підтвердження роботи позивача, розміру його заробітної плати позивач надав пенсійному органу разом із заявою про призначення пенсії, при цьому, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків, відсутність інформації від пенсійного органу російської інформації щодо підтвердження страхового стажу позивача, не є підставою для неврахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, що дає право позивачу на призначення йому пенсії; крім того позивач працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації (з 1997 по 2020  роки), а також і заробітну плату, отримувану під час виконання такої роботи, а тому враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 досягнув 55 річного віку, має загальний страховий стаж більше 29 років та необхідний спеціальний стаж роботи за Списком №2, з метою захисту прав останнього правильно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 07 вересня 2023 року (з дня звернення за пенсією) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з зарахуванням до загального стажу роботи та до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи у відкритому акціонерному товаристві «Спец УБР» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 07 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року; у закритому акціонерному товаристві «СУБР З» на посаді моториста бурової установки 4 розряду за період з 01 січня 2002 року по 27 травня 2002 року; в закритому акціонерному товаристві «БКС» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 17 липня 2002 року по 22 травня 2003 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Московська бурова компанія» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 4 розряду за період з 26 травня 2003 року по 01 серпня 2004 року і на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 02 серпня 2004 року по 31 липня 2005 року і з 01 серпня 2005 року по 30 квітня 2006 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть» на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових 5 розряду за періоди з 01 травня 2006 року по 30 квітня 2007 року, з 01 травня 2007 року по 24 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 05 квітня 2009 року, з 20 квітня 2009 року по 12 лютого 2010 року, з 13 лютого 2010 року по 18 червня 2010 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Инк Сервис» на посаді машиніста бурових установок за періоди з 05 березня 2013 року по 09 лютого 2014 року, з 04 квітня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, з 15 жовтня 2014 року по 08 березня 2015 року, з 22 квітня 2015 року по 17 квітня 2016 року, з 28 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року, з 22 квітня 2017 року по 12 березня 2018 року, а також на посаді слюсаря по обслуговуванню бурових за періоди з 29 березня 2018 року по 26 березня 2019 року і з 15 квітня 2019 року по 11 червня 2020 року; до пільгового стажу період його роботи у АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 5 розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання за період роботи з 01 грудня 1994 року по 31 серпня 1997 року і з 01 вересня 1997 року по 15 січня 1998 року. 
Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду, оскільки докази у кожній справі оцінюються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи та постанова суду апеляційної інстанції не є обов`язковою для застосування. 
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, покликання пенсійного органу на постанову Верховного Суду від 29 березня 2023 року не підлягають застосування у спірних правовідносинах, оскільки у даному випадку ОСОБА_1 надано уточнюючі довідки від 22 травня 2020 року за №1626, від 07 квітня 2014 року за №4/245, від 07 квітня 2014 року за №4/247, від 31 березня 2010 року за №3/417, якими підтверджено його роботу повний робочий день та постійну зайнятість на відповідних роботах. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                      п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі №300/6784/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено  06 червня 2024 року.