Справа № 345/2965/23 
Провадження № 33/4808/109/24 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Дениса Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Калуського  міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 непрацюючого, громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,- 

                                                          в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 16.06.2023 р. о 20.05 год. в с.Бабин по вул.Центральній Калуського району, керував транспортним засобом Вольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат якого – 1,83 проміле алкоголю, номер тесту № 6874. Такими своїми діями він порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.
Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат захисник Денис Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що адміністративне стягнення, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.
Посилається на те, що ОСОБА_1 не було викликано в суд першої інстанції, хоча останній хотів надати пояснення, але суд відбувся без його участі, чим порушено право на захист. Також не забезпечено на місці події адвоката, не вручено копію протоколу.
На його думку працівники поліції спровокували ОСОБА_1 проїхати декілька метрів, а в подальшому  не належним чином запропонували пройти огляд на стан сп`яніння.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не був водієм, а просто сидів в автомобілі до моменту, коли працівники поліції змусили його проїхати кілька метрів. В матеріалах справи відсутній доказ, який підтверджує, що прилад Драгер був дійсний та надавався працівниками поліції.
Вказує на те, що немає жодного доказу, що працівники поліції зупинили автомобіль на законних підставах за порушення правил ПДР та вважає, що посилання протокол про адміністративне правопорушення є безпідставним, оскільки зафіксовані в ньому дані про стан сп`яніння  є тільки припущеннями.
Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , та адвокат захисник Денис Т.Д. не з`явились, хоча неодноразово повідомлялись про розгляд провадження в судів апеляційної інстанції. 
Разом з тим, 31.05.2024 року від захисника адвоката Дениса Т.Д. надійшло клопотання, в якому він просить розглянути апеляційну скаргу без його участі та без участі ОСОБА_1 , просить врахувати доводи апеляційної скарги та звертає увагу на пенсійний вік особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки позбавлення його права керування транспортним засобом вплине на його матеріальне становище. Просить закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності та її захисник самостійно відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства та усталеній судовій практиці, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження. 
Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомлена про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що адвокат захисник Денис Т.Д. який діє в інтересах ОСОБА_1 вважає постанову суду перщої інстанції необгрунтованою, винесеною передчасно, без з`ясування судом всіх фактичних обставин справи.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 191668 від 16.06.2023, вбачається що ОСОБА_1 16.06.2023 р. о 20.05 год. в с.Бабин по вул.Центральній Калуського району, керував транспортним засобом Вольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат якого – 1,83 проміле алкоголю, номер тесту № 6874. Такими своїми діями він порушив вимоги п. 2.9 аПДР.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором СРПП Косівського РВП,  капітаном поліції ОСОБА_2 , з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в Калуському міськрайонному суді, про що свідчить його власноручний підпис.
У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказано, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень.
Тимчасово вилучені документи п/в ВХК 238405.
Отримав тимчасовий дозвіл на право керування  ТЗ № 008782.
До протоколу про адміністративне правопорушення було додано: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", результат огляду 1,83 проміле, з результатами огляду водій згідний, що підтверджується його власноручним підписом.
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.
ОСОБА_1 був ознайомлений  зі змістом протоколу та отримав його копію, про що свідчить його власноручний підпис.
До матеріалів справи додано направлення направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.06.2023 року з якого вбачається, що поліцейським пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в Калуській ЦРЛ через виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, проте, водій відмовився (а.с. 4).   
До протоколу про адміністративне правопорушення також додано роздруківку тестування приладу «Драгер6820», результат якого склав 1,83 проміле алкоголю, номер тесту № 6874 (а.с. 2);
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8)
Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Зокрема,  вищевказаним відеозаписом зафіксовано як працівники поліції підходять до автомобіля Вольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився на  перехресті доріг на вимогу працівників поліції.  За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_1 , який не заперечував факт керування транспортним засобом та повідомив, що їде з Закарпаття. В подальшому ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції проїхав декілька метрів, щоб звільнити перехрестя та зупинився на узбіччі.  Працівники поліції перевірили посвідчення водія транспортного засобу та запропонували  водію ОСОБА_1 заглушити роботу двигуна, вийти з автомобіля та пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу, оскільки в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння та запах спиртного. Водій ОСОБА_1 почав сперечатись з працівником поліції та став стверджуватиЮ, що він працівника поліції також є запах спиртного. Відеозаписом зафіксовано,що водій ОСОБА_1 перед тим, як пройти огляд на стан сп`яніння, самостійно пройшов такий огляд із застосуванням невідомого засобу, який визначив як  прилад для проходження огляду на стан сп`яніння та повідомив працівникам поліції, що зміст алкоголю перебуває у межах встановленої норми 0,2 проміле.  Однак, в подальшому огляд на стан сп`яніння було проведено працівником поліції із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат якого виявився позитивним та склав 1,83 проміле алкоголю. Зізмісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував правильність встановленого результату та погодився із ним. 
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дані відеозапису повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с.1), з роздруківкою результатів огляду (а.с. 2), з даними Актів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами яких проба позитивна і склала 1,83проміле (а.с.4).
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував і протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено внаслідок провокації з боку працівників поліції. 
Зокрема, вищевказані доводи сторони захисту повністю спростовуються сукупністю вищевказаних доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 надав добровільну згоду на огляд на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер», з позитивним результатом якого (1,27 проміле) добровільно погодився, що ствердив повідомивши про це на відеозапис та додатково підтвердив власним письмовим підписом в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у відповідній графі.
Таким чином, оглянуті відеозаписи дають можливість встановити узгодженість між відеозаписом та іншими даними, що містяться в протоколі та письмових матеріалах провадження.
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшов на місці відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодився із позитивним результатом такого огляду.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд  звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності  водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника ОСОБА_1 , ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Дениса Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,  залишити без задоволення. 
Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 
суду. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                О.П. Васильєв