ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року	Львів	Справа № 380/16476/22 пров. № А/857/6857/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                       Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року про відмову у задоволенні його заяви про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції                                                                       Гулик А.Г. , 
час ухвалення рішення                                                            не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                            м. Львів, 
дата складення повного тексту рішення                                         27 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у справі №380/16476/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ) здійснити з 01.12.2019 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988 на підставі довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області" від 22.08.2022 №5082, у яку включено основні та додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.
24 січня 2024 року позивачем подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі. У обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що відповідачем не виконано рішення суду, оскільки пенсія йому не виплачена. Тому вважає, що такі дії відповідача не можна вважати належним виконанням судового рішення та просив суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року  у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. При цьому суд виходив із того, що невиконання боржником судового рішення у частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. У цьому випадку виплата коштів на виконання рішення суду не залежить від суб`єктивного волевиявлення відповідача, а від виділення таких коштів відповідачу з Державного бюджету.
Щодо вимог позивача захистити його від протиправних дій відповідача при виконанні рішення суду, то такі не стосуються судового контролю за виконанням рішення суду, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.
Таким чином суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про встановлення контролю за виконанням судового рішення необхідно відмовити повністю.
У апеляційній скарзі позивач просить таку ухвалу скасувати та задовольнити його заяву. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що обов`язок здійснювати контроль за виконанням судового рішення покладається на суд, а не на виконавчу службу. Відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого судом, не звільняє суд від обов`язку здійснювати контроль за виконанням судового рішення. Вважає, що відповідач внаслідок своїх умисних дій незаконно заволодів його майном та відмовляє позивачу у поверненню його коштів.
Відповідно до частини 3 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачу відповідно до рішення суду, здійснено з 01.12.2019 перерахунок його пенсії відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988 на підставі довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області" від 22.08.2022 №5082, в яку включено основні та додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат. Вказане підтверджується копією протоколу перерахунку пенсії у пенсійній справі №9119226-МВС, згідно з яким з 01.03.2023 позивачу виплачується пенсія 12222,61 грн
Окрім того, доплата до пенсії з 01.12.2019 по 28.02.2023 становить 261934,84 грн (різниця між розміром пенсії перерахованої за рішенням суду та фактично виплаченої пенсії). Вказані кошти будуть виплачені після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України. 
Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим з військової служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Органи Пенсійного фонду України здійснюють виплату пенсій лише у межах видатків, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету Пенсійного фонду України.
Отже, невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатись об`єктивні причини, що унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Згідно з реєстром рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, станом на 01.03.2024 загальна сума заборгованості за рішеннями судів, за 2020-2024 роки становить 1 425 206 162, 49 грн. 
Отже заборгованість за рішеннями суду, яка виникла у зазначений період, значно перевищила видатки, передбачені бюджетом ГУ ПФУ на її погашення. Відсутність коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду є об`єктивною, поважною причиною, яка унеможливила здійснення виплати позивачу доплати до пенсії у сумі 261193,84 грн, яка нарахована на виконання рішення суду у цій справі.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції, що вказані вище обставини не можуть свідчити про наявність протиправних дій ГУ ПФУ чи про ухилення відповідача від виконання у повному обсязі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2023 року у даній справі, оскільки відповідач вчинив необхідні дії для виконання вказаного судового рішення.
Таким чином, наведені скаржником доводи апеляційної скарги не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального закону.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі №380/16476/22 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк