КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/2557/2024                                                                  Доповідач - Ратнікова В.М.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
         м. Київ                                                                                           Справа № 753/5894/23
       01 травня2024 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді     - Ратнікової В.М.
суддів                          - Борисової О.В.    
                                     - Левенця Б.Б.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гарницького Павла Петровича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С., у цивільній справі  за позовом ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
в с т а н о в и в :
У квітні 2023 року ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах  ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
В обгрунтування позову зазначав, щовін є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частки квартири, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко  Н.М.  31 травня 2013 року, зареєстрований та проживає за цією адресою. Іншим співвласником 1/2 частини цієї квартири є ОСОБА_3 , який визнаний недієздатним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року, також цим рішенням йому призначено опікуна- ОСОБА_2 .
16 лютого 2023 року, близько 16 години, сталося залиття їх квартири гарячою водою з квартири   № 6 .
Зазначав, що аварійна служба, яка приїхала за його викликом, встановила причину залиття та перекрила опалення в стояку будинку. У зв`язку із залиттям гарячою водою в  їх  квартирі два дні було відсутнє освітлення та опалення.
17 лютого 2023 року він звернувся в ЖЕД-207 із заявою про залиття, в якій просив надіслати комісію для фіксування факту затоплення їх квартири. 
Комісією ЖЕД-207 у складі: інженера з ремонту виконавця послуг  ОСОБА_5 , голови комісії, майстра з експлуатації ОСОБА_11, слюсаря-сантехніка (слюсаря- електрика) ОСОБА_12, у його присутності, було складено акт про залиття, аварію, що сталась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання).
Зазначає, що відповідачка з актом обстеження квартири ознайомлена не була, оскільки на час залиття її в квартирі не було.
Згідно з актом про залиття від 21 лютого 2023 року, аварія сталася на системі центрального опалення, залиття квартири   АДРЕСА_1 сталося з квартири   АДРЕСА_3  внаслідок самостійної заміни приладів опалення в квартирі №6 , що не відповідають проекту забудови будинку.
Відповідно до висновку комісії ЖЕД-207, пошкоджено стіни та підлогу в коридорі, двох кімнатах та кухні квартири АДРЕСА_1 .
З метою встановлення вартості завданих внаслідок залиття квартири  збитків,                     21 лютого 2023 року позивач уклав договір з ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» (сертифікат № 584/2022 суб`єктом оціночної діяльності від 06 грудня 2022 року). На підставі укладеного договору оцінювач ОСОБА_6 виконав оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно зі звітом № 115/23 вартість матеріального збитку становить 122 710,00 грн.
Крім того, позивач поніс витрати з оплати вартості проведення дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в сумі 4 800,00 грн.
Вказує на те, що факт завданої  позивачам шкоди та розмір такої шкоди підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), затвердженого начальником ЖЕД-207 ОСОБА_7 , та висновком про вартість збитку, складеним ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт».
На момент подання позову до суду відповідачка на всі пропозиції позивачів щодо вирішення питання проведення відновлювальних робіт у їх квартирі не реагує, відшкодування збитків, що пов'язані з залиттям квартири позивачів не здійснює, контактів уникає.
Відповідно до ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Вказує на те,  що неправомірними діями відповідачки їм завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження їх майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Зазначає, що вони втратили спокій і надію на відновлення попереднього стану квартири та меблевого гарнітуру, він втратив ділову активність. Фізичні та моральні страждання посилились при відмові відповідача сплатити відповідну суму для проведення відновлювальних робіт та придбання необхідних матеріалів. Більше місяця вони проживають у залитій квартирі, на сьогоднішній день у великій кімнаті, кухні та коридорі волога стеля та стіни. Затоплення квартири призвело до змін в їх житті, зокрема, пов`язаними з необхідністю проведення робіт з відновлення квартири, докладанням додаткових зусиль для нормалізації свого життя.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заподіяну внаслідок залиття матеріальну шкоду в розмірі                 127 510,00 грн та 15 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3   задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 98 168,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 4 800,00 грн. та 7 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь держави судовий збір у сумі               1073, 60 грн.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, 21 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гарницький Павло Петрович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову  в задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачами надано достатньо доказів на підтвердження обставин, що викладені в позовній заяві, що позивачі довели, що залиття їх квартири відбулось з вини відповідача, а тому наявні підстави для відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди за рахунок відповідача. 
Вказує на те, що до матеріалів справи були долучені фотографії, які нібито зроблені позивачем після затоплення квартири. 
Зазначає, що в судовому засіданні допитувався свідок ОСОБА_8 , який пояснив, що він раніше працював сантехніком у ЖЕД-207. 16 лютого 2023 року, після отримання повідомлення диспетчера про залиття в будинку АДРЕСА_5 , він прибув до будинку та перекрив у підвалі гарячу воду. Після цього, у квартирі № 6 вказаного будинку він виявив, що власник квартири самовільно замінив трубу зі стальної на металопластикову. Причиною залиття стало те, що металопластикова груба вирвалася із крана. На місці події він  зробив фотографію на свій телефон, на якій зафіксовано прорив труби, що спричинило залиття квартири № 2 , що знаходиться поверхом нижче. Однак, на судовому засіданні було встановлено, що свідок ОСОБА_8 , немає смартфону, а має лише кнопковий телефон, тобто,  фотографії  на свій телефон на місці події вказаний свідок фізично зробити не міг. 
Вказує на те, що в свідченнях позивач та його представник плуталися стосовно походження даних фотографій, яким чином вони були зроблені та на чий мобільний пристрій, щоразу розповідаючи нову версії подій, тому представник відповідача адвокат Гарницький П.П. в судовому засіданні ставив під сумнів фотографії, які зроблені невідомою особою, в невідомій квартирі та у невідомому місті та часі, які нібито вказують на причину аварії.
Зазначає, що як вбачається зі змісту наданого позивачами копії Акту про залиття від 21  лютого 2023 року, відповідач не була присутня під час огляду місця залиття належного позивачам приміщення та не була залучена до складення цього Акту. 
Апелянт вважає, що та обставина, що відповідач не була  не лише запрошена, а навіть проінформована про  проведення огляду приміщення позивача, позбавила її права бути присутньою під час обстеження  місця прориву  на місці аварії, встановлення причини залиття свідчить про упередженість або надуманість фактів, викладених в ньому. 
Окрім того, в Акті не зазначені підписи свідків, які підтверджують, що відповідач відмовилась підписати даний акт. Окрім комісії ЖЕД 207 в кількості 3-х осіб та    позивача-1,  жодна інша особа не брала участі в огляді приміщення, ні відповідач, ні свідки, ні сусіди, а лише зацікавлена особа, якою є позивач. Хоча відповідачка постійно знаходиться в своїй квартиру, так як виховує  малолітню дитину.
Таким чином, апелянт вважає, що даний Акт не відповідає вимогам п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року N? 76. 
Апелянт зазначає, що при визначенні розміру збитків, нанесених  нерухомому майну, що належить позивачам та складанні Звіту з визначення вартості збитку, завданого  власникам майна- позивачам, №115/ 23 від 14 березня 2023 року оцінювачем був використаний Акт комісійного обстеження від 21 лютого 2023 року, складений працівниками ЖЕД 207, що не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди, оскільки цей акт складений з порушенням Правил. 
Вказує на те, шо дослідницька та заключна частина Звіту від 14 березня 2023 року не містить беззаперечних тверджень на підтвердження того, що майнову шкоду позивачам завдано саме внаслідок залиття належного їм приміщення з вини відповідача. 
Суб?єктом оціночної діяльності взагалі не встановлено протиправність дій та причинно-наслідковий зв?язок між залиттям і діями відповідача.
 В судовому засіданні стало відомо, що квартира позивачів не була оглянута експертом, а Звіт з визначення вартості збитку, завданого власникам майна- позивачам у справі, від 14 березня 2023 року, було складено зі слів позивача ОСОБА_2 та наданих документів на квартиру, про що розповів позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні. 
Крім того, зазначає, що за період з моменту придбання квартири позивачами, відбувся фізичний знос квартири, в якій позивачі проживали багато років, що також повинно братись до уваги.
Зазначає, що докази та обставини, на які посилаються позивачі, не свідчать про протиправність будь-яких дій відповідача та причинно-наслідковий зв'язок між її поведінкою та шкодою, що призвело до майнових збитків.
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що залиття квартири позивачів відбулося саме через винні недбалі дії відповідачки, що дає підстави для висновку про відсутність складу правопорушення, що на думку апелянта, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. 
Зазначає, що позивач не навів та не надав жодних доказів того, що моральна шкода заподіяна саме протиправними діями відповідача.
Окрім того, вважає, що відповідач у даній справі є неналежним, враховуючи те, що з долучених документів до матеріалів справи вбачається відсутність вини відповідача за заподіяну шкоду позивачу.
Зазначає, що враховуючи те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_5 ,  то позивач обрав не тільки неналежний спосіб захисту, але і не належного відповідача, яким має бути балансоутримувач системи водопостачання.
29 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Данилова Юрія Валентиновича.
У відзиві представник позивача  посилається на те, що  апеляційна скарга не підлягає задоволенню, так як є необгрунтованою, викладені в ній доводи не відповідають дійсним обставинам справи.
Зазначає, що допитаний у судовому засіданні свідок  ОСОБА_8 , пояснив, що він раніше працював сантехніком у ЖЕД-207. 16 лютого 2023 року, після отримання повідомлення диспетчера про залиття в будинку АДРЕСА_5 , він прибув до будинку та перекрив у підвалі гарячу воду. Після цього, у квартирі № 6 вказаного будинку він виявив, що власник квартири самовільно замінив трубу зі стальної на металопластикову. Причиною залиття стало те, що металопластикова груба вирвалася із крана. На місці події він зробив фотографію на свій телефон, на якій зафіксовано прорив труби, що спричинило залиття квартири № 2 , яка знаходиться поверхом нижче. У судовому засіданні не було встановлено яким саме телефоном користується ОСОБА_8 . Окрім того, останній у судовому засіданні оглянув фотокартку, яку долучено представником позивача до матеріалів справи, та вказав, що вона зроблена ним у квартирі АДРЕСА_3 , під час огляду вказаної квартири.
Вказує на те, що наданий позивачем акт про залиття від 21 лютого 2023 року, який підписаний членами комісії та затверджений начальником ЖЕД-207 ОСОБА_7 , містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складанні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, причини залиття квартири, а тому цей акт вважає належним і допустимим доказом.
Зазначає, що залиття квартири позивача відбулось з верхнього над нею поверху, в результаті чого і була зіпсована натяжна стеля в квартирі позивача. Відповідач, як і інші свідки,  бачила це особисто в день залиття, оскільки була у квартирі позивача.
Доказів на підтвердження того, що затоплення сталося із вини балансоутримувача, відповідачка не надала. Зазначає, що  якщо відповідачка вважає, що шкода завдана не з її вини, та з огляду на те що, як вказано у відзиві, квартира відповідачки також була затоплена, вона повинна була звернутися до третьої особи у справі для складання відповідного акту залиття її  квартири, однак цього відповідачкою зроблено не було.
        Вказує на те, що відповідачка не звернула увагу на мету проведення експертної оцінки, якою є визначення вартості збитку з метою його подальшого відшкодування власнику майна. Дослідженням іншого оцінювач не займався та не мав цього робити, тим більше досліджувати причинно-наслідковий зв'язок та встановлювати винну особу.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування 1/2 частки квартири від 31 травня 2013 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1, а. с. 11, 12).
Іншим співвласником 1/2 частки цієї квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від                    20 вересня 2004 року  (том 1, а.с.6).
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року у справі № 753/4556/15-ц визнано ОСОБА_3 недієздатним та встановлено опіку на ним, та призначено його опікуном ОСОБА_2 (том 1, а. с. 8-10).
17 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ЖЕД-207 з заявою про залиття, в якій просив надіслати комісію для фіксування залиття  їх квартири АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 13).
21 лютого 2023 року комісією ЖЕД-207 у складі: інженера з ремонту виконавця послуг- ОСОБА_9 , голови комісії, майстра з експлуатації- ОСОБА_10 , слюсаря-сантехніка (слюсаря - електрика) -ОСОБА_8 представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, у присутності ОСОБА_2 складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), яке мало місце 16 лютого 2023 року у квартирі АДРЕСА_1 . Аварія сталася на системі центрального опалення.
Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) вбачається, що залиття сталося з вище розташованої квартири №6 . Пошкоджено стелю, стіни та підлогу в коридорі, двох кімнатах та кухні квартири  №2 . Причиною залиття квартири № 2 є самостійна заміна приладів опалення, що не відповідає проекту забудови у даному будинку (том 1, а. с. 15).
Відповідно до звіту № 115/23 з визначення вартості збитку, завданого власнику майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , складеного 14 березня 2023 року ТОВ «Укравтоекспертиза - Стандарт» на замовлення ОСОБА_2 , вартість збитку, нанесеного власнику через пошкодження майна внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , визначена у розмірі з округленням - 122 710,00 грн з урахуванням ПДВ (том 1, а. с. 16-28).
Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21 лютого 2023 року                 № 115/23 ОСОБА_2 сплатив за виконання оцінки вартості матеріального збитку                             4 800,00 грн (том 1, а. с. 14).
Відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 грудня 2018 року є власником квартири за адресовю: АДРЕСА_7 та зареєстрована за цією адресою, що підтверджується відповіддю № 56006 від 02.05.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, витягом з Державного реєстру речових прав на  нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (том 1, а. с. 72, 75).
Задовольняючи частково позов, стягуючи з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 98 168,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 4 800,00 грн. та 7 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що позивачами під час судового розгляду справи доведено завдану їм шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, та наявності вини відповідача у вказаному залитті, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивачів, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди. Однак позивачем не надано доказів проведення  відновлювального ремонту квартири позивачів  особою, яка є платником ПДВ, а тому позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 98 168,00 грн, тобто, за виключенням ПДВ у розмірі 24 542,00 грн.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що внаслідок залиття квартири та пошкодження майна, позивачі зазнали моральних страждань.
Враховуючи тривалість порушення прав позивачів, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану квартири, глибину  душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачам майном), а також вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн., задовольняючи позов в цій частині частково.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.  Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. . Власність зобов`язує.  Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України  громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому  будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.
Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування 1/2 частки квартири від 31 травня 2013 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1, а. с. 11, 12).
Іншим співвласником 1/2 частки цієї квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 2004 року  (том 1, а.с.6).
Відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 грудня 2018 року є власником квартири АДРЕСА_7 та зареєстрована за цією адресою, що підтверджується відповіддю № 56006 від 02.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, витягом з Державного реєстру речових прав на  нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (том 1, а. с. 72, 75).
Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: актом про залиття, Звітом № 115/23 з визначення вартості збитку нанесеного власнику майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , складеного 14 березня 2023 року ТОВ «Укравтоекспертиза - Стандарт» на замовлення ОСОБА_2 .
Відповідачкою ОСОБА_1  не спростовано презумпцію її вини у заподіянні шкоди майну позивачів та не надано безспірних доказів того, що шкода була спричинена не з її вини.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що акт обстеження від 21 лютого 2023 року, складений позивачем з працівниками ЖЕД-207 про залиття не відповідає вимогам п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року N? 76, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального  господарства від 17 травня 2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.
Акт про залиття - це відповідний документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.
Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Як вбачається з акту про залиття від 21 лютого 2023 року, складеного працівниками ЖЕД-207, він за формою та змістом відповідає вимогам вказаного Додатку №4, у ньому відображено: місце залиття, конкретні пошкодження квартири, висновки та причини залиття.
Доказів того, що залиття  належної  позивачу квартири сталося з вини інших осіб та, як наслідок, відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачку, останньою суду не надано, а тому посилання апелянта на те, що у даній справі належним відповідачем має бути КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва», яке є балансоутримувачем будинку                 № 59 по вул. Є.Харченка, що в м.Києві, є безпідставним. Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідачем  надано не було.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що відповідач не була не лише запрошена, а навіть проінформована про  проведення огляду приміщення позивача, що позбавило її права бути присутньою під час обстеження причин та місця прориву місця аварії, що свідчить про упередженість або надуманість фактів, викладених в акті, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки  вказаний акт  складений комісією осіб, відповідає формі та змісту, передбачених законом.
Слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання( або холодного водопостачання) вбачається, що залиття сталося з вище розташованої квартири №6 . Пошкоджено стелю, стіни та підлогу в коридорі, двох кімнатах та кухні квартири квартирі №2 . Причиною залиття квартири                № 2 є самостійна заміна приборів опалення, що не відповідає проекту забудови будинку у квартирі  №6 (том 1, а. с. 15).
Відповідно до звіту № 115/23 з визначення вартості збитку нанесеного власнику майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , складеного 14 березня 2023 року ТОВ «Укравтоекспертиза - Стандарт» на замовлення ОСОБА_2 , вартість збитку нанесеного власнику через пошкодження майна внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , визначена у розмірі з округленням - 122 710,00 грн з урахуванням ПДВ (том 1, а. с. 16-28).
Відповідач не спростувала доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача не заявила та не надала інших доказів на підтвердження своїх заперечень, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Встановивши, що позивачі довели завдану їм шкоду, протиправність дій відповідачки, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачам збитки підлягають відшкодуванню.
Згідно зі звітом № 115/23 вартість матеріального збитку становить 122 710,00 грн. (з ПДВ).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  позивачами  не надано доказів проведення  в їх квартирі відновлювального ремонту особою, яка є платником ПДВ, а тому позовні вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 98 168,00 грн, тобто, за виключенням ПДВ у розмірі 24 542,00 грн.
Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21 лютого 2023 року                  № 115/23 ОСОБА_2 сплатив за виконання оцінки вартості матеріального збитку                       4 800,00 грн 
А відтак, вказані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що дослідницька та заключна частина Звіту від 14 березня 2023 року не містить беззаперечних тверджень на підтвердження того, що майнову шкоду позивачам завдано саме внаслідок залиття належного їм приміщення з вини відповідача, суб?єктом оціночної діяльності взагалі не встановлено протиправність дій та причинно-наслідковий зв?язок між залиттям і діями відповідача, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне. 
 Як вбачається із матеріалів справи, а саме із Звіту № 115/23 від 14 березня 2023 року, метою проведення експертної оцінки було визначення вартості збитку з метою подальшого відшкодування шкоди власникам майна, а не, як помилково вважає апелянт, встановлення причинно-наслідкового зв'язку між залиттям і діями відповідача.
Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року  №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
У п.9 постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає  залежно  від  характеру  та  обсягу страждань (фізичних, душевних,  психічних  тощо),  яких   зазнав   позивач,   характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.  Зокрема,  враховуються стан  здоров`я потерпілого,  тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступінь зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за  власною  ініціативою чи за   зверненням   потерпілого - спростування  інформації редакцією засобу масової інформації.  
При цьому  суд  має  виходити  із  засад  розумності,  виваженості  та справедливості.
З урахуванням того, що при розгляді справи  встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
Розмір моральної (немайнової) шкоди у розмірі 7 000,00 грн. суд першої інстанції обґрунтовано визначив з урахуванням тривалості порушення прав позивачів, часу та зусиль, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину їх душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачам майном), а також вимоги розумності та справедливості.
Посилання в апеляційній скарзі на неправильність висновків суду першої інстанції не  спростовують цих висновків, а зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга  представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гарницького Павла Петровича підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року- залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гарницького Павла Петровича  залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.                    
    
         Головуючий:                                                         Судді