ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року	Львів	Справа № 140/26760/23 пров. № А/857/22756/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді                                        Сеника Р.П.,
суддів –                                                   Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі № 140/26760/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» до Львівської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
суддя у І інстанції Дмитрук В.В.,
час ухвалення рішення 09 листопада 2023 року,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту додаткового рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім кераміки ТД» (далі – ТзОВ «Дім кераміки ТД») звернулося з адміністративним позовом до Львівської митниці в якому просило:  визнати протиправним та скасувати: рішень про коригування митної вартості товарів від 29.05.2023 №UA209000/2023/100270/2, від 07.06.2023 №UA209000/2023/100297/2, від 20.06.2023 №UA209000/2023/100343/2; та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001481, UA209230/2023/001566, UA209230/2023/001681.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 адміністративний позов задоволено.
Рішення мотивовано тим, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.
Представником позивача у листопаді 2023 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року заяву задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТзОВ «Дім кераміки ТД» витрати на правничу допомогу у сумі 10000 (десять тисяч) грн. 
Додаткове рішення мотивовано тим, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 15500,00 грн є надмірною та не співмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо надання усних консультацій разом з аналізом документів щодо оскаржуваних рішень охоплюється загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду. При цьому, суд зазначає, що сторони несуть витрати на професійну правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважав за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Не погодившись із ухваленим додатковим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви. 
Вимоги апеляційних скарг обґрунтовує тим, що сума, задоволена судом до відшкодування у розмірі 10000 грн є надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо надання усних консультацій разом з аналізом документів щодо оскаржуваних рішень охоплюється загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду. Просить скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні заяви відмовити. 
Враховуючи те, що апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.
У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подану скаргу слід частково задовольнити з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано: договір про надання правничої допомоги від 01.06.2023; додаток 3 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2023; завірену копію рахунку №171 від 17.08.2023; завірену копію рахунку №182 від 06.09.2023; акт приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2023; копію виписки з банківського рахунку за 17.08.2023; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1070229 від 04.09.2023.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегія суддів не погоджується в висновком суду першої інстанція щодо відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки зазначена вартість виконаної роботи є значно завищеною.
До матеріалів справи представником позивача було долучено договір про надання правничої допомоги від 01.06.2023; додаток 3 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2023; завірену копію рахунку №171 від 17.08.2023; завірену копію рахунку №182 від 06.09.2023; акт приймання-передачі наданих послуг від 06.09.2023; копію виписки з банківського рахунку за 17.08.2023; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1070229 від 04.09.2023.
Згідно із актом прийому передачі наданих послуг встановлено, що підготовчі дії до подання, підготовка та подання до суду позовної заяви складає 9000,00 грн. Підготовка заяви до відповідача в порядку ч8 ст.55 МК України складає 2000,00 грн.
Згідно пункту 2 підготовчі дії до подання, підготовка та подання до суду позовної заяви складає 6000,00 грн. Підготовка заяви до відповідача в порядку ч8 ст.55 МК України складає 2000,00 грн.
Згідно пункту 3 підготовчі дії до подання, підготовка та подання до суду позовної заяви складає 10000,00 грн. Підготовка заяви до відповідача в порядку ч8 ст.55 МК України складає 2000,00 грн.
Згідно пункту 4 підготовка та подання до відповідача адвокатського запиту складає 500 грн.
Колегія суддів вважає, що розрахунки зазначені в акті прийому передачі наданих послуг є значно завищеною і на переконання апеляційного суду, з урахуванням наведених правових норм та встановлених фактичних обставин обґрунтованим та достатнім буде розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Багірова Р.А у сумі 6000 грн, є співмірний у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг та складності справи.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на не в повній мірі правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- уд,

П О С Т А Н О   В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити частково.
Додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі № 140/26760/23 – скасувати та прийняти нову постанову якою заяву задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТзОВ «Дім кераміки ТД» витрати на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складено 13.05.2024