П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/11815/23	

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,
повний текст судового рішення
складено 17.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (відпоідач-1), військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, щодо нерозгляду звернення   від 18.05.2023;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо ненадання відповіді по суті звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023 та надати належним чином завірені копії документів, які свідчать про наявність підстав (зазначених у пункті 5 Розділу 16 Порядку) для позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії за листопад 2022 року, у тому числі надати копію Акту службового розслідування №91 від 19.01.2023 та копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.01.2023 №102.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У листопаді 2022 року відповідач-2 позбавив ОСОБА_1 щомісячної премії за листопад 2022 року, у зв`язку із чим позивач звернувся до із вимогою надати належним чином завірені копії документів, які свідчать про наявність підстав для позбавлення   його   щомісячної премії за листопад 2022 року, а також надати копію Акту службового розслідування №91 від 19.01.2023 та копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.01.2023 №102. Проте відповідач відповіді не надав, копії запитуваних документів відповідачів не надіслали, що на думку позивача є протиправним та порушує його права.
Відповідачі проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.
Так, Міністерство оборони України у своєму відзиві зокрема вказувало, що рішення про позбавлення позивача щомісячної додаткової винагороди за листопад 2022 року відповідачем -1 не приймалось через те, що позивач проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 . Запитувані позивачем документи у Міністерства оборони України відсутні. У спірних правовідносин жодних прав позивача Міністерство оборони України не порушувало, на запити позивача були надані відповіді у визначені стоки та у межах інформації, якою володів відповідач-1.
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві вказувала, що у зверненнi вiд 18.05.2023 запитувана iнформацiя стосується не тiльки позивача, а також iнших осiб, якi були долyченi до ухвалення вiдповiдного рiшення, а також в змiстi наведено ймовірне мiсце дислокацii пiдроздiлiв вiйськової частини. Рапорти подаються вiйськовослужбовцями по командi на iм`я безпосереднього керiвника iз зазначенням його посади. Докази звернення особисто позивача до вiдповiдача вiдсутнi. Отже, позивач з рапортом у встановленому спецiальним законодавством порядку з приводу надання iнформацiї та документiв до вiйськової частини не звертався. Незгода зi змiстом вiдповiдi не свiдчить про протиправнiсть дiй вiдповiдача.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду звернення по суті    ОСОБА_1 від 18.05.2023.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023 та надати належним чином завірені копії Акту службового розслідування №91 від 19.01.2023 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.01.2023 №102 в частині, що стосуються безпосередньо особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач – Міністерство оборони України подав на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2023р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023р.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач-1 зазначає, що Міністерство оборони України у спірних правовідносинах діяло в межах чинного законодавства, ніякої бездіяльності зі сторони відповідача-1 щодо не розгляду звернення позивача від 18.05.2023р. не було. У своєму запиті до відповідача-1 від 18.05.2023р. позивач просив надати йому належним чином завірені копії документів, які свідчать про наявність підстав для позбавлення його щомісячної премії за місяць. Однак, рішення про позбавлення позивача щомісячної додаткової винагороди за листопад 2022 року міністерством оборони України як наголошується апелянтом. – не приймалось, адже ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Тому, запитувані документи відсутні у Міністерства оборони України. Відповідно до вказаного, як далі зауважує скаржник, звернення позивача було перенаправлено до військової частини НОМЕР_1 за належністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Міністерства оборони України, у якому вказуючи ро хибність та необґрунтованість доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача-1 та рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Міністерство оборони України надало заперечення на відзив позивача, у якому додатково наголошує на правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній документів.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Як встановив суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах письмових доказів та доводів сторін, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1341 від 05.12.2022 ОСОБА_1 позбавлено щомісячної премії за листопад 2022 року.
Не погоджуючись із рішенням про позбавлення його премії за листопад 2022 року, позивач неодноразово звертався до ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з відповіддю ВЧ НОМЕР_1 від 18.04.2023 прапорщика ОСОБА_1 позбавлено додаткової винагороди у зв`язку з відмовою від виконання бойового наказу. Також повідомлено, що проведено службове розслідування, про що складено Акт № 91 від 19.01.2023 та видано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.01.2023 № 102.
Згідно з відповіддю ВЧ НОМЕР_3 повідомлено позивача, що всі належні йому виплати здійснюються виключно на підставі наказів командира ВЧ НОМЕР_1 .
18.05.2023 позивач подав запит до Міністерства оборони України із вимогою надати належним чином завірені копії документів, які свідчать про наявність підстав для позбавлення щомісячної премії за листопад 2022 року, а також просив надати йому копію Акту службового розслідування від 19.01.2023 №91, копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.01.2023 № 102.
Листом від 21.07.2023 ВЧ НОМЕР_1 позивачу було роз`яснено, що на підставі рапорту командира 2 батальйону морської піхоти підполковника ОСОБА_2 від 05.12.2022 за не виконання наказу його позбавлено щомісячної премії за листопад 2022 року.
Листом від 07.09.2023 ВЧ НОМЕР_3 надано позивачу роз`яснення, що за фактом не виконання бойового наказу проведено службове розслідування та складено Акт від 19.01.2023 № 91 та видано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.01.2023 № 102.
Не погодившись з таким розглядом його звернення, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели правомірності своєї бездіяльності у спірних правовідносинах, не довели, що ними було належним чином розглянуто запит позивача стосовно надання інформації та необхідних документів, що стосуються грошового забезпечення ОСОБА_1 . Протягом встановленого вимогами чинного законодавства запит позивач розглянуто не було. На момент розгляду справи судом, доказів надіслання запитуваних документів позивачу відповідачами до суду не надано, такі докази в матеріалах справи відсутні.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, використовуючи повноваження, передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України, як зауважив суд першої інстанції, ним самостійно визначено формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статті 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Статтею 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Частина 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачає, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Частиною 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення (абз.1, 6 ч.1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»).
Відповідно до Розділу І Інструкції «Про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України», затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 (далі - Інструкція), Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
  Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими       статтею 3       Закону України “Про звернення громадян” їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених       статтями 14,       15       та       16       зазначеного Закону.
Відповідно до Розділу ІІІ Інструкції посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.
Рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.
Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.
Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.
Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.
Аналіз наведених норм Закону № 393/96-ВР свідчить про те, що звернення, яке відповідає вимогам Закону № 393/96-ВР, повинно бути прийнято, всебічно та повно розглянуто у встановлені законом строки, та за наявності для того підстав, суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого входить вирішення спірного питання, повинен вжити усіх передбачених законом заходів для поновлення порушеного права особи та усунення причин та умов, які сприяли порушенням. 
У разі ж коли порушені у зверненні питання не входять до їх повноважень, таке звернення в термін не більше п`яти днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Згідно з матеріалами справи, позивач звертався до командування ВЧ НОМЕР_3 та НОМЕР_1 , із запитом щодо надання йому інформації стосовно підстави позбавлення його щомісячної премії за листопад 2022 року. Крім того, просив надати документи щодо проведення службового розслідування та наказу командира, на підставі яких його і було позбавлено премії.
18.05.2023р. позивач звернувся до Міністерства оборони України із письмовим запитом (який отримано Міністерством 24.05.2023) у якому, у зв`язку із неодноразовим ігноруванням військовими частинами НОМЕР_3 та НОМЕР_1 його запитів просив Міністерство надати належним чином завірені копії документів, які свідчать про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії за листопад 2022 року у тому числі надати копію Акту службового розслідування №91 від 19.01.2023 та копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2023 №102.
В свою чергу зі змісту доводів апелянта Міністерства оборони України слідує, що відповідач-1 отримавши звернення ОСОБА_1 встановив, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , рішення про позбавлення премії позивача приймалось військовою частиною НОМЕР_1 , у відповідача-1 запитувані позивачем документи відсутні, у зв`язку із чим перенаправив запит позивача до відповідача-2 для надання відповіді по суті звернення позивача.
Однак, такі дії Міністерства оборони України на думку апеляційного суду не узгоджуються з вищенаведеними приписами чинного законодавства у сфері регулювання спірних правовідносин, адже отримавши звернення позивача Міністерство оборони України повинно було надати відповідь у тих межах, у яких у цього суб`єкта наявні повноваження.
Проте, як свідчать матеріали справи Міністерством оборони України не надано до матеріалів справи ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи, доказів у підтвердження того, що запит позивача було належним чином розглянуто.
В контексті оцінки позиції скаржника, колегія суддів вважає, що розглядаючи запит позивача від 18.05.2023р. та визначивши, що це звернення повинно бути розглянуто іншим органом, а саме – військовою частиною НОМЕР_1 , Міністерство оборони України повинно було в термін не більше п`яти днів переслати таке звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомити громадянину, який подав звернення, як того вимагають приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Однак, матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій Міністерством оборони України, а саме повідомлення позивача про перенаправлення його запиту до військової частини НОМЕР_1 .
В матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували перенаправлення Міністерством оборони України звернення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 для розгляду по суті з дотримання встановленого законодавством строку.
До того ж, як ґрунтовно відзначив суд першої інстанції, про що також вже вказувалось вище, згідно з положеннями Закону України «Про звернення громадян», Інструкції, звернення розглядаються у строк не більше одного місяця. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Натомість, у спірному випадку, відповідачем протягом зазначеного строку звернення розглянуто не було.
Разом з тим, на звернення позивача до Міністерства оборони від 18.05.2023 надано відповідь листом від 21.07.2023 ВЧ НОМЕР_1 .
Підсумовуючи викладене вище у сукупності, за наслідками апеляційного перегляду справи у межах вимог і доводів апелянта – Міністерства оборони України, судова колегія дійшла висновок, що Міністерством оборони України не доведено правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, не доведено дотримання норм чинного законодавства при розгляді звернення позивача від 18.05.2023р.
За вказаного, вбачається вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заявлених до Міністерства оборони України, визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду звернення ОСОБА_1 від 18.05.2023р.
Доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №400/11815/23 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян