УХВАЛА

13 травня 2024 року 
м. Київ

справа №620/9068/22
адміністративне провадження № К/990/16367/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Прокопенка О.Б.,
суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі №620/9068/22 за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , командира військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , командира військової частини НОМЕР_3 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2  від  05 жовтня 2022 року №125 (од) про вирахування грошових сум, і частину пункту 2, про те, щоб надалі вважати його солдатом, все інше залишити без змін;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2022 року № 64-РС (ос) щодо протизаконного переміщення в тій частині, де про це йдеться, що визначено у доданому витягу з цього наказу;
- визнати   протиправними   та  скасувати   накази  командира  військової  частини   НОМЕР_3  від  05 жовтня 2022 року № 224 і від 31 жовтня 2022 року № 250 в частинах, які стосуються ОСОБА_1 ;
- визнати наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 24 лютого 2022 року № 1 таким, що порушує права ОСОБА_1 та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 заборгованість, яка утворилась внаслідок недоплаченої частини додаткової грошової винагороди в розмірі по 70000 грн/міс за період з 05 квітня 2022 року по 16 вересня 2022 року; невиплачену надбавку за вислугу років за період з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2022 року, що на 24 лютого 2022 року складала 23 роки; невиплачену щорічну виплату учасникам бойових дій до 9 травня;
- видати належне речове майно (чи його заміну) за встановленими нормами забезпечення і інструкцією з речового забезпечення;
- після повного розрахунку за період військової служби у військовій частині НОМЕР_3 з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2022 року, день виключення із складу військової частини НОМЕР_3 , звільнити ОСОБА_1 з військової служби.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, та відповідно, про правомірність дій відповідачів.
26 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №620/9068/22 була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм законодавства.
За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського  окружного  адміністративного  суду  від  28  червня  2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі №620/9068/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 О.Б. Прокопенко 

Судді:                                                                                                     О.В. Кашпур

                                                                                                     С.А. Уханенко