ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 квітня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 372/2569/19
провадження № 61-8037св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник (боржник у виконавчому провадженні) - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Обухівського районного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленевич Олексій Вікторович,
заінтересована особа (стягувач у виконавчому провадженні) -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нетребенка Олександра Сергійовича на постанову Київського апеляційного суд від 10 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Мережко М. В., Савченка С. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст скарги
1.                 У жовтні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Нетребенка О. С. звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Обухівський ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ)) Зеленевича О. В., який своєчасно не виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене та приєднання виконавчого провадження № НОМЕР_1 до 
№ НОМЕР_2; визнати неправомірною бездіяльність та відсутність контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень начальника ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гаврилюка О. С.; зобов`язати головного державного виконавця Зеленевича О. В. винести постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене та приєднати виконавче провадження № НОМЕР_1 до № НОМЕР_2.
2.                 Скарга мотивована тим, що 28 вересня 2021 року до заявника надійшов лист головного державного виконавця Зеленевича О. В. про відкриття 27 лютого 
2020 року виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 372/2569/19 від 27 січня 2020 року, виданого Обухівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 15 липня 2019 року до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 річного віку дитини.
3.                 Одночасно у провадженні Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження 
№ НОМЕР_2, відкрите 18 квітня 2016 року на підставі виконавчого листа № 2-1529/09 від 23 жовтня 2009 року, виданого Обухівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 
2009 року до досягнення дитиною повноліття.
4.                 У зв`язку з цим, в силу вимог частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у державного виконавця виник обов`язок винести постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та повідомити про прийняте рішення боржника, однак цих виконавчих дій вчинено не було.
5.                 11 жовтня 2021 року боржник звернувся до начальника Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою вих. № АБ/3/224 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, яка вручена адресату засобами поштового зв`язку 18 жовтня 2021 року. Проте станом на 29 жовтня 2021 року відповідна постанова не направлена державним виконавцем на адресу боржника, а начальник відділу ДВС не здійснив контроль за діями державного виконавця під час виконання рішень та не зобов`язав винести постанову, якою слід було об`єднати виконавчі провадження № НОМЕР_1 та 
№ НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження, чим порушив вимоги частини першої статті 28, частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
6.                 Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 
2021 року у складі судді Сташків Т. Г. скаргу задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленевича О. В. щодо несвоєчасного винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження № НОМЕР_1 до № НОМЕР_2.
Визнано неправомірною бездіяльність та відсутність контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень начальником Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гаврилюком О. С.
Зобов`язано головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленевича О. В. винести постанову про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_1 до № НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_2.
Стягнуто з Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ 
(м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 13 800,00 грн.
 
7.                 Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при відкритті 27 лютого 
2020 року виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа від 27 січня 2020 року № 372/2569/19 Обухівського районного суду Київської області державний виконавець мав встановити наявність іншого виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо одного й того самого боржника - ОСОБА_1  та мав винести відповідну постанову про об`єднання виконавчих проваджень 
№ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у зведене не пізніше 28 лютого 2020 року та направити учасникам виконавчого провадження не пізніше 02 березня 2020 року, проте матеріали справи не містять доказів винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження. Також матеріали справи не містять доказів надання боржнику відповіді на подану ним заяву від 11 жовтня 2021 року № АБ/3/224.

Короткий зміст постанови апеляційного суду
8.                 Постановою Київського апеляційного суд від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленевича О. В. задоволено. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
9.                 Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звертаючись до суду із вказаною скаргою, заявник та його представник взагалі не зазначили, яким чином порушення строку прийняття постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження призвело до позбавлення заявника можливості отримання захисту його прав та інтересів, чи перешкоджає у реалізації ним своїх прав та свобод.
10.             Крім того, перше виконавче провадження № НОМЕР_2 на час виникнення спірних правовідносин перебувало на примусовому виконанні старшого державного виконавця Кульбачної Ю. М., а друге виконавче провадження 
№ НОМЕР_1 було відкрито 27 лютого 2020 року постановою старшого державного виконавця Василовича Р. Д., а тому місцевий суд безпідставно вбачав бездіяльність головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленевича О. В. щодо несвоєчасного винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та ознаки неправомірності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги в межах заявлених підстав та пред`явлених вимог.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
11.             У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката 
Нетребенка О. С. на постанову Київського апеляційного суд від 10 листопада 
2022 року.
12.             Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
13.             Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
14.             У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Нетребенко О. С., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
15.             Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
16.             Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що наявність двох самостійно відкритих виконавчих проваджень порушують права боржника на отримання заробітної плати, оскільки у першому виконавчому провадженні державний виконавець стягував 50% заробітної плати боржника у погашення аліментів за виконавчим провадженням № НОМЕР_2, в а другому - 
25 %, тобто всього 75 % заробітної плати, проте в силу положень частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
17.             Внаслідок порушення державним виконавцем вимог законодавства та своєчасного невинесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене, боржником направлено заяву про усунення порушень його прав та усунення недоліків шляхом постановлення вказаної постанови, проте державний виконавець не розглянув у строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження», заяву боржника, не вчинив дій на відновлення його порушених прав та не надав інформацію у встановлений законом строк.
18.             Також апеляційний суд не врахував, що на час розгляду справи виконавче провадження № НОМЕР_1 здійснює саме державний виконавець Зеленевич О. В.
19.             Отже, маючи право на співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями боржник звернувся до державного виконавця з відповідною заявою для відновлення його порушеного конституційного права та вчинення виконавцем дій відповідно до норм закону, проте апеляційний суд обмежив право ОСОБА_1 на судовий захист, безпідставно відмовивши у задоволенні скарги з огляду на недоведеність порушення його прав.
20.             Вважає, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що при здійсненні двох окремих виконавчих проваджень вчиняються дії, що сукупно порушують права боржника на отримання заробітної плати в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання боржника і його сім`ї відповідно до вимог статті 43 Конституції України, статей 1, 24 Закону України «Про оплату праці», статей 97, 115 КЗпП України.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21.             У вересні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив заступника начальника Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленевича О. В. на касаційну скаргу, в якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на те, що державним виконавцем 01 вересня 2023 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення суду. А відтак у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22.             Судами попередніх інстанцій встановлено, що на примусовому виконанні Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите 18 квітня 2016 року на підставі виконавчого листа № 2-1529/09 від 23 жовтня 2009 року, виданого Обухівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття.
23.             Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 грудня 
2019 року у справі № 372/2569/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, з 15 липня 
2019 року до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 річного віку дитини.
24.             На виконання зазначеного рішення суду 27 січня 2020 року стягувачу було видано виконавчий лист № 372/2569/19, який 27 лютого 2020 року пред`явлений нею до примусового виконання в Обухівський ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ).
25.             Постановою старшого державного виконавця Василовича Р. Д. 
від 27 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
26.             24 вересня 2021 року головний державний виконавець Зеленевич О. В. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 виніс постанову про арешт коштів боржника та склав повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.
27.             11 жовтня 2021 року заявник в особі представника - адвоката 
Нетребенка О. С. направив засобами поштового зв`язку начальнику Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гаврилюку О. С. заяву вих. № АБ/3/224, в якій просив не пізніше наступного робочого дня після отримання цієї заяви винести постанову про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо боржника ОСОБА_1 і надіслати відповідну постанову у встановлений законом строк на адресу представника.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
28.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
29.             Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
30.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
31.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
32.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
33.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
34.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
35.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
36.             Розглянувши справу в межах доводів касаційної скарги, суд дійшов висновку, що зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.
37.             Статтею129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
38.             Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України,
а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
39.             Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
40.             Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
41.             Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
42.             Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.
43.             Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають,
що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
44.             Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
45.             Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
46.             Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
47.             Звертаючись до суду з цією скаргою, заявник в обґрунтування своїх вимог щодо неправомірності дій державного виконавця посилався на порушення      статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, на вчинення виконавчих дій з виконання кількох судових рішень до нього не в рамках зведеного виконавчого провадження, що, на його думку, сприяло проведенню неправильних нарахувань за аліментами, оскільки у першому виконавчому провадженні державний виконавець стягував 50% заробітної плати боржника у погашення аліментів за виконавчим провадженням № НОМЕР_2, в а другому -     25 %, тобто всього 75 % заробітної плати.
48.             Згідно із частиною другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
49.             Відповідно до положень частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
50.             За положеннями статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
51.             Пунктом 14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року 
№ 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) унормовано, що в разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.
52.             У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.
53.             Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).
54.             Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.
55.             З огляду на вказане вище у сукупності, враховуючи, що у провадженні Обухівського РВ ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) станом на 29 жовтня 2021 року перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите 18 квітня 2016 року, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, тому при відкритті 27 лютого 2020 року виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, з 15 липня 2019 року до закінчення навчання, але не більше ніж до 
23-річного віку дитини, державний виконавець мав встановити наявність іншого виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо одного й того самого боржника - ОСОБА_1 .
56.             Таким чином, враховуючи, що постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження, державний виконавець мав винести відповідну постанову про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та 
№ НОМЕР_2 у зведене не пізніше 28 лютого 2020 року та направити учасникам виконавчого провадження не пізніше 02 березня 2020 року.
57.             Крім того, боржник звертався до начальника Обухівського РВ ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гаврилюка О. С. із заявою від 11 жовтня 2021 року № АБ/3/224 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене шляхом приєднання виконавчого провадження № НОМЕР_1 до 
№ НОМЕР_2, яка за резолюцією останнього від 18 жовтня 2020 року була передана державному виконавцю Кульбачній Ю. М.
58.             Згідно із частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
59.             Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
60.             Проте матеріали справи не містять доказів надання боржнику відповіді на подану ним заяву від 11 жовтня 2021 року № АБ/3/224 та винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження.
61.             Водночас, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
62.             Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).
63.             У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що: «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».
64.             У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, що: «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».
65.             Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
66.             Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
67.             Як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано доказів на підтвердження стягнення з нього в примусовому порядку за двома виконавчими провадженнями № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щомісячно аліментів, розмір яких перевищував би 50 відсотків його заробітної плати.
68.             Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що порушення строку прийняття постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження призвело до порушення прав, свобод та інтересів боржника ним також не надано.
69.             З огляду на вказане вище у сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про недоведеність заявником, що зазначене порушення саме по собі впливає на його права та обов`язки. 
70.             Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2022 року у справі № 2-4647/04 (провадження № 61-18370св21).
71.             Також суд враховує, що державним виконавцем 01 вересня 2023 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
72.             Крім того, відмовляючи у задоволенні скарги, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що перше виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на час виникнення спірних правовідносин перебувало на примусовому виконанні старшого державного виконавця Кульбачної Ю. М. і за резолюцією начальника Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Гаврилюка О. С. від 18 жовтня 2020 року заява представника ОСОБА_1 - адвоката Нетребенка О. С. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене була передана саме цьому державному виконавцю для розгляду.
73.             Друге виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, було відкрито 27 лютого 2020 року постановою старшого державного виконавця Василовича Р. Д.
74.             Таким чином, виходячи з вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, заявником не доведено, яка саме бездіяльність головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленевича О. В. могла призвести до порушення прав боржника, враховуючи, що перше виконавче провадження № НОМЕР_2перебувало на примусовому виконанні старшого державного виконавця Кульбачної Ю. М., а друге виконавче провадження № НОМЕР_1 було відкрито старшим державним виконавцем Василовичем Р. Д.
75.             Згідно з частинами 1, 2 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
76.             Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
77.             З урахуванням обставин цієї справи, та того, що доказів протиправної бездіяльності саме державного виконавця Зеленевича О. В. у даному виконавчому провадженні, яка порушувала б права боржника, ОСОБА_1 до суду надано не було, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги.
78.             Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
79.             У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі  № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Cуд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
80.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.
81.             Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.                 Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нетребенка Олександра Сергійовича залишити без задоволення.
2.                 Постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович