Справа № 344/2325/23 
Провадження № 33/4808/421/24 
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок,-
                                                       в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня  2023 року встановлено, що 03.02.2023 року о 23 год. 51 хв. по вул. Коцюбинського, 26 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
На вказану постанову суду ОСОБА_1 повторно (в четвертий раз ) подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 26.03.2024 року.
У вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 15.06.2023 року суд розглянув справу за його відсутності, а постанову Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року він отримав лише 30.01.2024 року та вважає, що вищевказані обставини є поважною причиною пропуску строку подання апеляційної скарги.  
Перевіривши апеляційну скаргу вважаю, що вона повинна бути повернена ОСОБА_1 , оскільки питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення неодноразово вирішувалось судом апеляційної інстанції. 
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи 30.01.2024 року ОСОБА_1 вперше звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 вже було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року. При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження внаслідок того, що не був належним чином повідомлений про розгляд провадження у суді першої інстанції та знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.06.2023 року по 30.01.2024 року визнані такими, що не заслуговують на увагу та не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. 
29 лютого 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, він несвоєчасно отримав копію судового рішення та дізнався про його наявність тільки 30.01.2024 року. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду 07 березня 2024 року повторно відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на  апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 15.06.2023 року.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2024 року ОСОБА_1 повторно відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження за його апеляційною скаргою від 12.03.2024 року. 
Таким чином, апеляційною інстанцією вже неодноразово (тричі) вирішувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду і апелянту було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апелянт не посилається на обставини, яким суд апеляційної інстанції не надавав відповідну оцінку раніше.
Апеляційний суд враховує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. (справа «Брумареску проти Румунії») .
В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Апеляційний суд звертає увагу, що за таких обставин, апелянт має можливість звернутись з новим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарженні тільки за умови, що у вказаному клопотанні він наводить нові правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та вказує нові поважні причини, яким не було надано відповідну правову оцінку апеляційною інстанцією.
Апелянт повинен не тільки вказати, які саме причини перешкоджали йому своєчасно оскаржити судове рішення, надати відповідні дані, які підтверджують реальну існування вищевказаних причин, а і вказати, чому він не мав можливості зазначити вищевказані доводи раніше.
Разом з тим, у клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 знову посилається на обставини, яким вже було надано відповідну правову оцінку апеляційним судом та вказує, що правовою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду є несвоєчасне отримання судового рішення суду першої інстанції. 
Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 явно зловживає своїм правом на звернення до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набуло законної сили та підлягає до виконання. 
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 раніше вже звертався із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду і вказаним доводам було надану відповідну правову оцінку судом апеляційної інстанції, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                         п о с т а н о в и в :
Відмовити ОСОБА_1   в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2023 року.
Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                     О.П. Васильєв