Справа № 459/129/24                        Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В. 
Провадження № 22-ц/811/337/24                Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
                      з участю ОСОБА_1 , представника Міністерства оборони України - Кравціва Р.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 22 січня 2024 року  у справі за заявою  ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Вищезазначену ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки померлих осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17 (провадження № 61-17628св 19), від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.
Вказує, що суд не звернув увагу, що військова частина котра відмовила ОСОБА_1 у виплаті, рекомендувала їй звернутися із такою заявою до суду, бо на даний час у неї відсутнє право на отримання такої виплати.
Звертає увагу, що матір зниклого ОСОБА_2 , яка має право на отримання допомоги. не заперечує щодо встановлення даного факту. Також вона мала намір надавати покази у судовому засіданні. 
Стверджує, що в даному випадку відсутній спір про право і права Міністерства оборони в жодному випадку не можуть бути порушені, оскільки розмір допомоги не залежить від кількості осіб які мають право на її отримання.
Просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 22 січня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Міністерства оборони України - Кравціва Р.Ю. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що, звертаючись до суду з позовом,  ОСОБА_1 покликалась на те, що із серпня 2019р. вона почала проживати разом із ОСОБА_2 як чоловік і жінка, мали свій» бюджет, який використовували на оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, спільно перебували на усіх святах (дні народження, іменини, хрестини у їх родичів). У жовтні 2021р. ОСОБА_2 освідчився останній що підтверджується світлинами із соціальних мереж та показами свідків.
15 липня 2023 р. ОСОБА_2 було мобілізовано до лав Збройних Сил України.
Згідно повідомлення Червоноградського РТКЦ від 06 жовтня 2023 р. гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти на західних околицях м. Бахмут, Донецької області.
У зв`язку із цим, 10 жовтня 2023 р. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо зникнення ОСОБА_2 
ОСОБА_1 зверталась у військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України про отримання грошового забезпечення сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти, однак їй було відмовлено у виплаті такої, оскільки вона не є дружиною військовослужбовця.
Згідно із відповіддю військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 2740 від 13 листопада 2023 року вищевказане звернення заявника не підлягає задоволенню, оскільки остання не має статусу члена сім`ї солдата ОСОБА_2 , а також зазначено, що не передбачено віднесення «цивільної дружини» до кола членів сім`ї військовослужбовця.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між заявницею та Міністерством оборони України існує спір про право, а тому у відкритті провадження у справі необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.
З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, виходячи із наступного.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження -це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
Враховуючи вищенаведене, від встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у судовому порядку залежить реалізація її цивільних особистих/майнових прав щодо отримання грошового забезпечення сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти і чинне законодавство не передбачає іншого порядку його встановлення.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, ухвала Червоноградського міського суду Львівської області від 22 січня 2024 року до скасування із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 22 січня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.