ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4828/24 Справа № 204/12982/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року                                                         колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого - судді Демченко Е.Л. 
                суддів - Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського  районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и л а:

       У вересні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 28 квітня 2021 року банком здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 та нею було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
       Вказували, що в подальшому відповідачка виявила бажання отримати послугу "Миттєва розстрочка Кредит готівкою", ознайомилася з актуальними умовами кредитування та 28 липня 2021 року підписала Паспорт споживчого кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого нею, за допомогою ОТР пароля, було підписано кредитний договір б/н від 28 липня 2022 року про надання строкового кредиту в розмірі 140 000 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. 
       Посилаючись на те, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка, станом на 05 липня 2023 року, допустила заборгованість у загальному розмірі 131 666,66 грн., яка складається з наступного: 112 777,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18 888,89 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, просили  суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки вказану заборгованість та стягнути судовий збір. 
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року позов задоволено. Вирішено питання відносно судових витрат. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з неї відсотків у розмірі 18 888,89 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї частини позову відмовити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Фактично вона не заперечує факту підписання заяви про приєднання до Умов та Правил та не заперечує факт її ідентифікації та погодження використання ОТР пароля в якості підпису. Втім, судом не встановлено що Умови та Правила були додатком до підписаної нею заяви. Кошти у розмірі 140 000 грн. надійшли на її картковий рахунок НОМЕР_1 "Для виплат". На теперішній час її заборгованість по відсотках знижується, позивач самостійно відраховує з її картки грошові кошти на їх погашення. 
       29 квітня 2024 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує проте, що позов доведено у повному обсязі та доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування рішення. 
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України). 
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 131 666,66 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 підписала з АТ КБ "Приватбанк" заяву про приєднання до Умов та Правил надання послу. 
       28 липня 2021 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 , з використанням простого електронного підпису, було підписано кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала строковий кредит на суму 140 000 грн. на строк 36 місяців, з процентною ставкою 1,5% на місяць (18% річних), тип процентної ставки - фіксована (а.с.21-27).
       У вказаному кредитному договорі зазначено, що банк та позичальник узгодили при наданні банком будь-яких послуг позичальнику, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів позичальника: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку у мережі Інтернет, де позичальнику надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК банку дає позичальнику змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої позичальник надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу позичальника та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження позичальником здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону позичальника.
       Станом на 05 липня 2023 року банком рахується заборгованість у розмірі 131 666,66 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 112 777,77 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 18 888,89 грн. 
       Вказаний розмір заборгованості підтверджується також випискою за договором.
       Задовольняючи позов АТ КБ "ПриватБанк" суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості . 
       Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині стягнення відсотків, в іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом (стаття 367 ЦПК України). 
       Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).
       Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, з договорів.
       Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
       У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
       Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
       За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст.639 ЦК України).
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
       Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
       Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Згідно з ч.ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
       Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
       Крім того, згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Отже, до кредитних відносин підлягають застосуванню норми параграфа 1 «Позика» Глави 71 «Позика, Кредит. Банківський вклад» ЦК України.
       Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
       Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).
       Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
       Зміст норм статей 526,530,1048,1054,1056-1 ЦК України дає підстави стверджувати, що на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни).
       Крім того, норми ст.ст.1054,1055,1056-1 ЦК України вказують, що домовленість між банком і його клієнтом про проценти за користування кредитом, їх розмір, порядок сплати повинна бути закріплена в умовах кредитного договору, який укладений у письмовій формі.
       Для того, щоб договір вважався укладеним необхідним є не лише викладення його умов письмово, а й підписання його сторонами.
       Зі змісту ст.207 ЦК України можна зробити висновок, що договір вважається укладеним у письмовій формі лише коли він підписаний його сторонами, оскільки підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а його наявність підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечує їх ідентифікацію.
       Передбачені ст.ст.1048,1056-1 ЦК України - це плата проценти за правомірне користування «чужими грошима».
       Законом та договором може бути встановлена плата за неправомірне користування «чужими грошима», як міра відповідальності, наприклад - ст.ст.549,625 ЦК України.
       Правова природа процентів у цих випадках є різною.
       Суд першої інстанції встановив, що 28 липня 2021 між сторонами по справі був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту. Суд також встановив, що згідно з умовами цього договору позичальник (відповідач по справі) зобов`язаний повернути наданий йому банком кредит та сплатити проценти за користування ним за річною ставкою 18,0% частинами згідно з графіком.
       Місцевий суд також встановив, що відповідачка користувалася кредитом, але порушила встановлений договором графік його повернення та сплати процентів.
       Правильність встановлення судом цих обставин справи відповідачкою не оспорюється.
       Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не встановлено факт того, що Умови та Правила були додатком до підписаної нею заявою, як підстав для відмови у стягнення відсоткові відхиляються. 
       Оскільки сплата відсотків (1,5% на місяць, 18% річних) обумовлена саме у кредитному договору без номеру від 28 липня 2021 року (а.с.21-29), факт підписання якого відповідачкою не спорюється.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на теперішній час її заборгованість по відсотках знижується, позивач самостійно відраховує з її картки грошові кошти на їх погашення, не можуть бути підставою для скасування рішення в оскаржуваній нею частині.
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін. 
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -        

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Заочне рішення Красногвардійського  районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 13 травня 2024 року.

               Головуючий:                                         Е.Л. Демченко 

        Судді:                                                 А.П.Барильська                                                  
                                                                        М.О.Макаров