УХВАЛА
13 травня 2024 року 
м. Київ
справа №215/4094/22
адміністративне провадження №К/990/11841/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Мартинюк Н.М., 
розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М. у справі №215/4094/22 за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
27 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі №215/4094/22. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2024 року для розгляду справи №215/4094/22 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мельник-Томенко Ж.М., судді Загороднюк А.Г., Мартинюк Н.М.
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали шляхом подання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.
07 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко  Ж.М., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М.
Через відсутність складу колегії суддів, який визначений протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями та якому заявлено відвід, у зв`язку перебуванням у відпустці судді Мартинюк Н.М. (наказ від 30 квітня 2024 року №132-к), розгляд цієї заяви відбувся у перший робочий день після закінчення відпустки судді Мартинюк Н.М.
На обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору на підставі, коли позивачами є члени малозабезпеченої сім`ї і предметом позову є захист соціальних прав. Також заявник зазначає, що строк з`ясовується за поштовим повідомленням, по єдиному реєстру поштових відправлень, тому судді відмовляються витребувати по своїй ініціативі необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи. Заявник звертає увагу, що без відкриття провадження у справі неможлива перевірка правильності кваліфікації дій суду та забезпечення формування правозастосовної практики. Таким чином, заявник вказує, що в нього є сумніви щодо неупередженості та об`єктивності суддів Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., адже вони мають неналежну професійну спрямованість, зацікавленість у кінцевому рішенні, дохід заявника у розмірі 2589 грн, який менший рівня прожиткового мінімуму 3028 грн, та гарантії статті 46 Конституції України не вважають соціальними.
Вирішуючи, чи є заява про відвід обґрунтованою, Суд керується таким.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно з частиною третьою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Частиною четвертою статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Під час визначення наявності у цій справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10   грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11)).
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід суддям Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюку А.Г., Мартинюк Н.М., Суд уважає, що доводи скаржника про їхню необ`єктивність та/або упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено будь-яких фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню небезсторонність чи заінтересованість в результаті розгляду цієї справи.
Доводи заявника зводяться до незгоди з постановленою Верховним Судом 12 квітня 2024 року ухвалою про залишення касаційної скарги без руху, а саме мотивами, якими Суд керувався, відмовляючи у звільненні від сплати судового збору.
Суд зазначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не є підставою для його відводу, у зв`язку з чим Суд дійшов висновку, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає.   
Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М., питання про відвід відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України. 
Керуючись статтями 36, 40, 243, 248 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М. визнати необґрунтованою.
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М. до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід за цією заявою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.Г. Загороднюк 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду